ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6526/21 Справа № 187/91/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

       У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.
       В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01 вересня 2019 року зарахований до Кам`янського державного енергетичного технікуму і навчається за бюджетом на ІІ курсі денного відділення у групі КІ-19-2/9. Позивачка зазначає, що за рішенням суду вона отримувала від відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття. На теперішній час син продовжує навчання, проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином двадцяти трьох років або до припинення навчання.
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19 січня 2021 року, на період навчання ОСОБА_3 в Кам`янському державному енергетичному технікумі, але не більше як до досягнення ним 23 років. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить рішення суду від 22 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
       Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
       На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
       Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
       Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
       Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
З матеріалів справи вбачається ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2002 року до 28 липня 2006 року (а.с.6, 7).
Сторони є батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
       Відповідно до виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 06 квітня 2006 року, з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, починаючи з 19 травня 2005 року до повноліття дитини (а.с.10).
        ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виповнилось 18 років.
       Згідно з довідкою №563 від 29 грудня 2020 року виданої Кам`янським державним енергетичним технікумом, ОСОБА_3 з 01 вересня 2019 року навчається в Кам`янському державному енергетичному технікумі за бюджетом на ІІ курсі денного відділення у групі КІ-19-2/9 (а.с.9).
ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою АДРЕСА_2 (а.с.9).
       Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ “Виробничо-торгівельне підприємство “Тритон” позивач ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року мала середньомісячну нараховану заробітну плату у розмірі 4885 грн. 95 коп. (а.с.14)
       Відповідно довідок про доходи, виданих КП “Кам`янське автотранспортне підприємство 042802”, за період з 01 січня 2020 року по 31 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_2 мав середньомісячну нараховану заробітну плату у розмірі 10130 грн. 16 коп. (а.с.15).
       Повнолітній син сторін ОСОБА_3 на даний час навчається та потребує матеріальної допомоги, відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний доход та може таку матеріальну допомогу надавати.
       Встановлено, відповідач з 30 квітня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.52).
У письмових запереченнях на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та не заперечує сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, оскільки має неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та нова родина потребує матеріального забезпечення з боку відповідача.
       Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, щодо якої в нього існує обов`язок утримання, а його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно.
       Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини від його доходів до досягнення сином двадцяти трьох років або до припинення навчання. 
       Суд вірно відмовив у частині позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи з посиланням на прожитковий мінімум для дитини певного віку.        
Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О СТ А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — залишити без задоволення.
Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 серпня 2021 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

     Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова