ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5809/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  	 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській  області	
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. у справі №340/5809/20	
за  позовом:	ОСОБА_1  	
до:  про: 	Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській  області  визнання протиправними  дій та зобов`язання вчинити певні дії  	

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020р. ОСОБА_1 за допомогою поштового зв`язку    звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській  області (далі – ГУ ПФУ в Кіровоградській  області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, судом адміністративний позов судом зареєстровано 22.12.2020р. / а.с.26,  1-6/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.12.2020р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито спрощене позовне провадження (без виклику сторін) в адміністративній справі №340/5809/21  /а.с. 28/.
Позивач, посилаючись у позовній заяві,  на те, що він з жовтня  2016р. перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке йому було визначено у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% було підтверджено постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2016р. у справі №385/1489/16-а.; рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.09.2020р. відповідача було зобов`язано провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.3020р. відповідно до довідки ТУ ДСА в Кіровоградській області №164 від 20.20.2020р.; на підставі зазначеного рішення відповідачем було зроблено йому перерахунок у розмірі 60% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; позивач вважає таке зменшення відсотку з 90% до 60% необґрунтованим  та безпідставним, оскільки право судді на відставку є конституційною гарантією і у відповідача були відсутні правові підстави для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 50% ; такі дії відповідача порушують його права тому просив суд : - визнати протиправною відмову     ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті йому довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, - зобов`язати відповідача провести йому перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці  3 19.02.2020р. згідно довідки №164 від 20.20.2020р. виданої ТУ ДСА в Кіровоградській області у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням   Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. у справі №340/5809/20 адміністративний позов задоволено   , визнано протиправними дії  ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо зменшення ОСОБА_1 щомісячного  довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні перерахунку з 19.02.2020; - зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного ОСОБА_1 виходячи з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки №164 від 20.20.2020р. виданої ТУ ДСА в Кіровоградській області та виплатити заборгованість, яка виникла у зв`язку з таким перерахунком.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 27.01.2021р., подав апеляційну скаргу /а.с.138,138/.
Адміністративна справа №340/5809/2, разом з матеріалами вищезазначеної  апеляційної скарги, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 01.03.2021р.. / а.с. 136/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021р. у справі №340/5809/20 відмовлено відповідачу у відстроченні сплати судового збору, апеляційна скарга залишена без руху і заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с.155/. 
У встановлений  судом строк недоліки апеляційної скарги було усунуто / а.с. 158,159/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021р. у справі №340/5809/21  відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Кіровоградській  області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. у справі №340/5809/21 /а.с.161/ і апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 01.06.2021р. /а.с. 162/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством строк та спосіб було повідомлено учасників справи /а.с. 164-166/.
У зв`язку з перебуванням 01.06.2021р. судді доповідача у відрядженні,  розгляд цієї справи в порядку письмового провадження перенесений на 29.06.2021р., про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 218-222/. 
Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 137,138/ на те, що стаж позивача на посаді судді складає 25 років 1 місяць 1 день, а тому на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  у справі №340/1183/20 ними , на підставі діючого на час виконання цього рішення законодавства, правомірно було застосовано відсоткова ставка 60%, оскільки ставка 90% була  передбачена  нормою закону, яка  втратила чинність, тому просив  рішення суду першої інстанції скасувати і постановити  нове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог у повному обсязі. 
Позивач у відповіді на апеляційну скаргу , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду залишити без змін/а.с.167-169/.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач у справі – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,    перебуває з 2016р. на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Ульяновський районний суд Кіровоградської області постановою від 06.12.2006р.у справі №385/1489/16-а зобов`язав управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 (дев`яносто) відсотків суддівської винагороди (зарплати) працюючого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області, згідно довідки ТУ ДСА в Кіровоградській області №951 від 30.09.2016р., без обмежень максимальним розміром, починаючи з наступного дня після звільнення, тобто з 01 жовтня 2016 року, з правом на перерахунок в наступному щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку із зміною розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (а.с.17-21).
27.02.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України в Кіровоградській області №164 від 20.02.2020 року.
Рішенням ГУ ПФУ України в Кіровоградської області №10 від 03.03.2020р. позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу проведено виходячи із розміру суддівської винагороди встановленої на 01.01.2020р. та обчисленої згідно діючих, на момент проведення такого перерахунку, законодавчих норм.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.09.2020р. у справі №340/1183/20 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №10 від 03.03.2020р. про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі заяви від 27.02.2020 та довідки про розмір суддівської винагороди №164 від 20.02.2020 та  зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020р. на підставі заяви від 27.02.2020р. та відповідно до довідки ТУ ДСА у Кіровоградській області №164 від 20.02.2020р., з урахуванням виплачених сум ,  у задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.14-16).
На виконання  зазначеного рішення суду ГУ ПФУ в Кіровоградській області було проведено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  виходячи із 60%  суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді /а.с.13,110/.
Вважаючи неправомірним зменшення відповідачем відсоткового показника щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розміру 90% до 60% суддівської винагороди при перерахунку з 19.02.2020р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до адміністративного суду з зазначеним адміністративним позовом і суд першої інстанції, приймаючи у цій справі рішення про  задоволення  адміністративного позову, яке є предметом апеляційного перегляду, зазначив, що після  ухвалення Конституційним Судом рішення №2-р/2020 від 18.02.2020р.  позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% від розміру грошового утримання діючого на відповідній посаді судді, і саме із висновком суду першої інстанції щодо здійснення перерахунку виходячи з 90% не погоджується відповідач у справі у поданій ним апеляційній скарзі. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так положеннями ст. 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується  Конституцією  і законами України.
Держава, відповідно до ст. 130 Конституцій України,  забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає  Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII  від 02.06.2016р. (далі - Закон №1402-VI).
Частиною 1 ст. 142  Закону №1402-VI, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним  Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (ч. 2 статті 142  цього ж Закону).
Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14.12.2011р.,  досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді- виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У  рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013  від 03.06.2013 р. (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені  Конституцією  та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці, крім вищенаведених рішень,   знайшов своє продовження у  рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Частиною 3 ст. 142 Закону №1402-VIII передбачено, що  щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Положеннями ч. 4 та ч. 5 ст. 142 цього ж Закону  передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Базовий розмір посадового окладу судді, відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII,  становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
При цьому положеннями  Розділу ХІІ «Прикінцеві та  перехідні положення» Закону №1402-VIII серед іншого також були визначені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, положеннями п. 22 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим  Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017р. отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI  від 07.07.2010 р. (далі Закон № 2453-VI).
Відповідно до п. 23 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону №2453-VI  .
Законом України № 193-ІХ від 16.10.2019р. «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11. 2019р., було виключено зазначені вище п.п.22, 23 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII.
Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень  Закону № 1402-VIII, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим  Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим  Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим  Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного  Закону.
Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020  від 18.02.2020р. року визнані такими, що не відповідають  Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII зі змінами.
При цьому у п. 16,17 вищезазначеного рішення Конституційний Суд України  зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6  ст.126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013). Визначені  Конституцією  та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному  Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
У зв`язку з викладеним,  Конституційний Суд України рішенням № 2-р/2020   від 18.02.2020р.  визнав неконституційним пункт 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII.
Враховуючи, що ст. 152 Конституції України  передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають  Конституції України  або якщо була порушена встановлена  Конституцією України  процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, то з дня  ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020 від 18.02.2020р.   Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Тому колегія суддів вважає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці,  має бути проведений з 19.02.2020 року - з наступного дня з дати  ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020 від 18.02.2020р., і він  обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача, відповідно до  Закону № 1402-VIII, на підставі довідки ТУ ДСА у Кіровоградській області №164 від 20.02.2020р.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ця справа підпадає під ознаки типової адміністративної справи № 620/1116/20, яка розглянута Верховним Судом 16.06.2020 р., відтак висновки Верховного суду у цій справі підлягають врахуванню апеляційним судом.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зробив обґрунтований висновок про те, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII позивач, як суддя у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.
Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим посилання позивача та суду першої інстанції на те, що такий перерахунок має бути здійснений, виходячи з 90% від суддівської винагороди працюючого судді.
Здійснення  перерахунку грошового утримання судді у відставці передбачено ч. 4  статті 142 Закону №1402-VIII, відповідно до якої  у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
При цьому колегія суддів вважає необхідним зазначити, що вищезазначена норма закону не звужує зміст та об`єм  гарантій незалежності судді, у тому числі і судді у відставці.
Приймаючи до уваги, що вищевказана норма неконституційною не визнавалась, колегія суддів зазначає, що здійснення перерахунку грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, і до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів, а тому  вважає, що задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання  в розмірі 90%, суд першої інстанції вибірково застосував норми різних законів, що свідчить про неправильне застосування ним норм матеріального права під час прийняття рішення у цій справі, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду ( у певній частині).
Так, враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що позивач з 19.02.2020р. має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, такий перерахунок повинен здійснюватися виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який визначено  довідкою ТУ ДСА у Кіровоградській області №164 від 20.02.2020р., а розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен бути визначений відповідно до ч. 3  статті 142 Закону №1402-VIII.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що стаж судді позивача, який надав йому у 2016р. право на відставку , на посаді судді складає 25 років 8 місяців 22 дні/а.с. 46 зворотна сторона, 47/, а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача-судді у відставці, відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII,   повинен складати 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, плюс 10% (два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років :25-20=5х2=10%) грошового утримання. При цьому колегія суддів вважає необхідним зазначити що «грошове утримання судді» не є тотожним «суддівській винагороді», визначення якої та її складові наведені у ст.135 Закону №1402-VIII.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції  прийняв обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії  ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо зменшення ОСОБА_1 щомісячного  довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні перерахунку з 19.02.2020р. і рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.
Відповідно до  статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 64).
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).
При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів враховуючи положення ст. 242 КАС України,  приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо застосування 90% під час здійснення перерахунку  і виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , що свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги у цій частині та необхідність з урахуванням положень ч. 4 ст. 317 КАС України скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, з прийняттям у цій частині нового рішення  , тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 р. у цій справі  скасувати в частині застосування « 90%» під час здійснення відповідачем перерахунку і виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,  та прийняти в цій частині позовних  вимог  нове рішення, виклавши абзац 3 резолютивної частини  рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 р. у справі №340/5809/21 в наступній редакції «Зобов`язати Головне управління  Пенсійного фонду України  в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1  щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, згідно із довідкою ТУ ДСА у Кіровоградській області №164 від 20.02.2020р. у відповідності до вимог ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.»
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,317,321,322 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській  області -  задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.01.2021р. у справі №340/5809/21 скасувати в частині застосування « 90%» під час здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській  області перерахунку і виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,  та прийняти в цій частині позовних  вимог  нове рішення, виклавши абзац 3 резолютивної частини  рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.01.2021р. у справі №340/5809/21 в наступній редакції «Зобов`язати Головне управління  Пенсійного фонду України  в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1  щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, згідно із довідкою ТУ ДСА у Кіровоградській області №164 від 20.02.2020р. у відповідності до вимог ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.»
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 р. у справі №340/209/21 -  залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
                    Постанова виготовлена та підписана 29.06.2021р. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко