УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10547/20 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А. 
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:         Коломієць О.С.
суддів: Талько О.Б, Шевчук А.М. 
з участю секретаря
судового засідання:         Дяченко Ю.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/10547/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
за апеляційною  скаргою  ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Воробйовою Т.А. в м. Житомирі 
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.11.2020, просила ухвалити рішення, яким стягнути з  ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2018 року по 20 лютого 2020 року, який був розірваний   Корольовським районним судом м.Житомира. Разом з тим, за час спільного проживання до реєстрації шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте відповідач участі у вихованні дитини не бере та не надає коштів на її утримання. Дочка проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її забезпеченні, однак власних коштів на утримання дитини позивачці не вистачає, а тому вона змушена звернутися до суду з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дочки.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, по 2000,00 грн щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з 02.09.2020. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету 840,80 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано матеріальне становище платника аліментів, не з`ясовано фактичний розмір доходів відповідача, як самозайнятої особи, який здійснює незалежну професійну діяльність та розмір доходів, одержаних відповідачем у регіональному центрі безоплатної правової допомоги, хоча це є основним джерелом доходів ОСОБА_2 . Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства не дочекався з Житомирського управління ГУ ДПУ у Житомирській області інформації щодо розміру доходів відповідача, яка була витребувана судом за клопотанням позивача. Таким чином вважає, що відповідач, будучи здоровою та працездатною особою, враховуючи його матеріальне становище, має можливість щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. і до досягнення дочкою повноліття.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 01.06.2021 та від 17.06.2021 було частково задоволено клопотання позивача та витребувано з Головного управління Державної податкової служби Житомирської області інформацію про суми отриманих доходів ОСОБА_2 за 2020 рік та з Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради інформацію про суми доходів отриманих ОСОБА_2 за період з 2019-2020 років. 
14 червня 2021 року з Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради надійшла інформація про доходи відповідача ОСОБА_2 , який за 2019 рік склав 105358,22 грн, а за 2020 рік – 80487,79 грн. 
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.05.2021, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.1, 3 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи – сторони у спорі чи припинення юридичної особи – сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті. 
В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. Просила розглянути справу без отримання інформації про доходи відповідача, яка була витребувана з Головного управління Державної податкової служби Житомирської області. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (повторним) від 27.02.2016 серія НОМЕР_2 (а.с.5).
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20.02.2020 шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 18.05.2018 – розірвано (а.с.6).
З матеріалів справи вбачається, що за життя відповідач був адвокатом, як самозайнята особа здійснював незалежну професійну діяльність, працював також в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради, а також отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби» (а.с.39,68, 133,134).  
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь у її утриманні, а тому, з урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, її потреб, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини до її повноліття, приписів сімейного законодавства України, та враховуючи матеріальне становище платника аліментів суд дійшов висновку про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь в утриманні своєї дочки шляхом сплати аліментів на користь позивача в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, в тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно Закону України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01 липня 2020 року в розмірі 2318 грн, з 01 грудня 2020 року – 2395 грн, з 01 січня 2021 року по 30 червня – 2395 грн.
Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був батьком малолітньої дочки ОСОБА_5 , яка проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Домовленості про утримання дитини за життя батька, сторони не досягли. Відповідач на час ухвалення рішення судом першої інстанції офіційно працював, був працездатною особою, інших утриманців не мав, а тому зобов`язаний був надавати таку допомогу.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивача, відповідача, стан здоров`я  дитини та її право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати їх до повноліття, як спосіб захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі 2000 грн. щомісячно. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають. Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Отже, оскільки судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку із смертю відповідача, хоча дані правовідносини і не допускають правонаступництва.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів. (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 05 липня 2021 року.

Головуючий Судді