ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3947/21 Справа № 202/6058/15-ц 	  	Головуючий у першій інстанції: Волошин Є. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2015 року по справі за заявою Акціонерного товариства «ОТП Банк» (Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по справі №0417/2-145/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (Акціонерного товариства «ОТП Банк»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

ВСТАНОВИЛА:

22 липня 2015 року ПАТ «ОТП Банк» (змінило назву на АТ «ОТП Банк») звернулось до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 10 листопада 2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист по справ №0417/2-145/2011. На підставі вищезазначеного виконавчого листа 14 березня 2011 року Індустріальним ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. В червні 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції із запитом з проханням повідомити про хід проведення виконавчих заходів по примусовому стягненню. Листом від 21 червня 2015 року Ленінський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції повідомив, що 21 січня 2013 року державним виконавцем на підставі п.8 ч. 1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачу. Однак вказану постанову та виконавчий документ ПАТ «ОТП Банк» так і не отримав. ПАТ «ОТП Банк» не має у своєму розпорядженні виконавчого документа №0417/2-145/2011. Тому заявник просив поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №0417/2-145/2011, боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «ОТП Банк» про стягнення 340658,52 грн. та видати дублікат вказаного виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 (а.с. 158). 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2015 року заяву ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Ухвалено видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №20417/2-145/2011 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, боржник – ОСОБА_1 стягувач ПАТ «ОТП Банк», сума стягнення 340658,52 грн. та поновлено пропущений строк для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання (а.с. 166). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви АТ «ОТП Банк» (а.с. 186-190). 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи (а.с. 220-222).
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що у березні 2010 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось з позовом до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просило стягнути на свою користь з відповідачів суму боргу в розмірі 338838,52 грн., що еквівалентно 42426,41 дол. США (а.с. 2-4). 
Протокольною ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року було замінено позивача у справі ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у зв`язку з укладенням між ними договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року (а.с. 127-141, 147-148). 
Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року у справі №0417/2-145/2011 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості по кредиту у розмірі 338838,52 грн. та судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. (а.с. 154-155). 
Вказане вище заочне рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. 
На виконання заочного рішення від 22 лютого 2011 року у справі №0417/2-145/2011, Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 10 листопада 2011 року було видано два виконавчі листи, що підтверджується письмовою розпискою представника позивача від 10.11.2011 року, яка знаходиться на обкладинці матеріалів справи. 
10 червня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ в Дніпропетровській області із заявою з проханням повідомити інформацію про хід виконання виконавчого провадження та вжиті виконавчі дії (а.с. 160). 
Листом Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ №22316 від 23.06.2015 року повідомлено, зокрема, що на примусовому виконанні у відділі у період з 05.04.2012 року по 21.01.2013 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-145 виданого 10.11.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу в розмірі 340658,52 грн.; державним виконавцем 21.01.2013 року відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, копія якої разом з ориганілом виконавчого документу направлена стягувану (а.с. 159). 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року N606-XIV, в редакції, чинній на час набрання судовим рішенням законної сили та на час видачі виконавчих документів у даній справі, було встановлено строк пред`явлення виконавчих листів суду до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (ч.2 вказаної вище статті).
Частиною 1 статті 23 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року N606-XIV, в редакції, чинній на час набрання судовим рішенням законної сили та на час видачі виконавчих документів визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 статті 23 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-XIV).
За змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, у відповідній редакції, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що 21.01.2013 року постановою державного виконавця вищевказаний виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 повернутий стягувачу; щонайменше з 22 січня 2013 року заявник не має відомостей про хід виконавчих проваджень, не отримує грошові кошти у зв`язку з виконанням у примусовому порядку судового рішення, однак ходом виконавчих проваджень, рухом виконавчих листів не цікавиться; встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №0417/2-145/2011 відносно боржника ОСОБА_1 сплинув  22.01.2014 року,  - колегія дійшла   висновку про   відсутність підстав для задоволення заяви   про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Суду не надано доказів переривання строків пред`явлення вищевказаних виконавчих документів до виконання, що були передбачені частиною 1 статті 23 Закону України “Про виконавче провадження” від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який був чинним на час видачі виконавчих документів, з відповідними змінами та доповненнями. 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Пунктом 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, зокрема, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.
Заявником не надано суду належних та допустимих доказів поважності причин суттєвого порушення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання. Саме лише посилання заявника на відсутність у нього оригіналу виконавчого листа, не є поважною причиною порушення строку пред”явлення листа до виконання. 
Необхідно також зауважити, що Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIII, яким було визначено можливість пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання протягом трьох років, набрав чинності 05.10.2016 року, тобто після закінчення річного строку пред`явлення виконавчого листа №0417/2-145/2011 від 10.11.2011 року до виконання.  
Більше того, заявником АТ «ОТП Банк» не представлено будь-яких доказів наявності у нього права вимоги за кредитним договором №ML-302/27/2005 від 10.11.2005 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 , заборгованість за яким стягнута у даній цивільній справі. 
Так, судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року було замінено позивача у справі ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у зв`язку з укладенням між ними договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року (а.с. 127-141, 147-148). В подальшому, заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму заборгованості по кредиту у розмірі 338838,52 грн. саме на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 
Заяв щодо заміни сторони виконавчого провадження з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ПАТ «ОТП Банк» (АТ «ОТП Банк»), відповідних процесуальних ухвал суду, тощо, матеріали справи не містять. 
Крім того, статтею 370 ЦПК України, в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, було встановлено, що заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката (частина 2 статті). 
За положеннями частини 2 статті 371 ЦПК України, в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. 
Колегія приймає доводи апеляційної скарги про те, що відповідача  ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд судом першої інстанції заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання. Матеріалами справи не містять доказів на спростування таких доводів апелянта. 
Згідно пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщосправу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
Отже, ухвала районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 та поновлення строку для пред`явлення його до виконання. 
За положеннями ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, з Акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 454,00 грн. (а.с. 211). 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали місцевого суду з ухваленням нового судового рішення.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити. 
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2015 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
В задоволенні заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» (Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») про видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 та поновлення строку для пред`явлення його до виконання по справі №0417/2-145/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (Акціонерного товариства «ОТП Банк»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» (Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») (код ЄДРПОУ 21685166) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова