Справа № 161/11576/20 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1101/21  Категорія: 11 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 серпня 2021 року                                                          місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2021 року,
                                               В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом.
Покликалась на ті обставини, що їй на праві власності належить 5/6 частини будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 
Однак повноцінно користуватись своїм нерухомим майном, зокрема послугами з водовідведення із належної їй частини житлового будинку, вона невзмозі із-за поведінки відповідача, який чинить їй перешкоди у користуванні вигрібною ямою, перекриваючи виток води з каналізаційної труби.
Крім того позивач зазначала, що вказаний будинок, у якому вона проживає, не підєднаний до міської централізованої системи водовідведення та каналізації і це не було передбачено під час його будівництва.
Добровільно усунути перешкоди щодо вільного її користування вигрібною ямою відповідач не бажає.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні приватною власністю - частинами приватного будинку, а саме ванною кімнатою і санвузлом, шляхом відкриття каналізаційної труби у вигрібній ямі та надання вільного доступу до вигрібної ями.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2021 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 системою каналізаційного водовідведення та каналізаційним колодязем (вигрібною ямою), які знаходяться на земельній ділянці к.н. 0710100000:22:056:0027 площею 0.0258 га., що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: шляхом відкриття каналізаційної труби, надання вільного доступу до системи каналізаційного водовідведення та каналізаційного колодязя (вигрібної ями). Вирішено питання розподілу судових витрат.
Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необгрунтованим відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм норм матеріального права просив оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, під час ухвалення оскаржуваного ним рішення, не врахував тих обставин, що вигрібна яма, якою має намір користуватись позивач, знаходиться на його земельній ділянці, ним побудована для обслуговування свого будинку і являється його власністю.
Позивач ОСОБА_1 , у порядку спадкування, набула право власності на частину іншого будинку та має окрему земельну ділянку, а отже не позбавлена можливості вирішити питання щодо водовідведення в інший спосіб ніж вирішив це суд.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване відповідачем рішення суду таким, що є справедливим і законним, просила залишити його без змін.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки система каналізаційного водовідведення та сам каналізаційний колодязь (вигрібна яма) були збудовані до набуття сторонами судового спору права власності на спадкове майно після смерті батьків, в тому числі і для обслуговування успадкованого ними будинку, то вказана система водовідведення є системою їх спільного користування, а тому жодна із сторін не вправі чинити перешкоди іншій стороні у користування цією системою.
Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.
Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є власником 5/6 частин житлового будинку (літер А-1) та земельної ділянки за к.н. 0710100000:22:056:0028 площею 0,0142 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9, 45).
Згідно копії технічного паспорту на вказаний житловий будинок 1/6 частки цього ж будинку володіє син відповідача ОСОБА_4 (а.с.11-14).
Крім того із схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку по АДРЕСА_1 , встановлено, що земельна ділянка, на якій розташований цей будинок межує із земельною ділянкою к.н. 0710100000:22:056:0027, площею 0,258 га, на якій знаходиться житловий будинок з присвоєною адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №58640954 від 06 травня 2016 року, вказаний вище житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.59-60).
З копії нотаріально посвідченої угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 03 лютого 1998 року, слідує, що сторони після прийняття спадкового майна, а саме: в рівних частинах – 4/6 будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , домовились про те, що ОСОБА_1 відійшли 4/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 відійшов цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . З вказаним розподілом спадкового майна без грошової компенсації сторони погодились, про що засвідчили свою згоду (а.с.43).
Сторони спору зареєстрували своє речове право на вказані об`єкти успадкованого нерухомого майна у відповідному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 8-16, 59-60).
З наявних в матеріалах справи: технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі \ на місцевості; Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 383789, виданого ОСОБА_2 на підставі рішення Луцької міської ради від 24 лютого 2010 року № 53/31; схеми меж земельної ділянки кадастровим № 34:056:0025 належної ОСОБА_2 , вбачається, що він є одноосібним власником земельної ділянки площею 0,0258 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходиться належні йому житловий будинок, вигрібна яма та через яку проходить система каналізаційного водовідведення від житлового будинку АДРЕСА_1 позивача ОСОБА_1 (а.с. 22-23, 44-45).
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.
За положеннями частин першої і другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 5/6 частини житлового будинку та земельної ділянки, на якій він знаходиться, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, пред`являючи позов про усунення порушень, які перешкоджають здійсненню права користування належним їй майном – системою водовідведення, каналізаційним колодязем (вигрібною ямою), тобто негаторний позов власника про усунення порушень, позивач не довела та не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона є власником майна, про усунення порушень якого вона пред`явила позов, а саме – каналізаційного колодязя (вигрібної ями), що розташована на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 і за іншою адресою.
Отже, наведене дає підстави для висновку, що оскільки у позивача під час спадкування нерухомого майна та укладення з відповідачем нотаріально посвідченої угоди про добровільний розподіл цього майна, не виникло право власності чи право користування каналізаційним колодязем (вигрібною ямою), то відсутні правові підстави для задоволення її позову про усунення перешкод у користуванні цим майном.
З огляду на викладене та ураховуючи те, що судом першої інстанції було допущено невідповідність зроблених у рішенні висновків обставинам справи і неправильно застосовано норми матеріального права, то відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, оскаржуване рішення суду першої інстанції, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                     У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог скасувати. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні системою каналізаційного водовідведення та каналізаційним колодязем (вигрібною ямою) відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді