ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
Справа № 639/1675/20                 Головуючий суддя І інстанції Курило  В. О.
Провадження № 33/818/53/21         Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

ПО С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Горностаєва В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:
       Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 травня 2020 року 
                ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                                 громадянина України, тимчасово не працюючого,                                         зареєстрованого за адресою:   АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:     АДРЕСА_2 ,
       - визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановою встановлено, що 26 лютого 2020 року приблизно о 03 год. 37 хв. за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 121/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: млява мова, відсутня реакція зіниць очей на світло. Огляд на стан наркотичного сп`яніння за згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, за результатами якого лікарем-наркологом складено висновок №376 від 05.03.2020 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_1 встановлено стан наркотичного сп`яніння (канабіноїди). 
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
       Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 травня 2020 року та провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
        Вважає,  що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права. Посилається на рішення ЄСПЛ, КупАп, Постанову Пленуму Верховного суд України, Рішення Верховного суду України та Конституцію України Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 07.03.2020 року складений стосовно нього є недійсним у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Також вважає незаконними дії працівників поліції, яким було складено рапорт та протокол про адміністративне правопорушення. 
 Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього рухуУкраїни, передбачених п. 2.9а.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
              Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
       Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №351595 від 07.03.2020 року, в якому встановлено порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України (а.с.3); рапорт поліцейського УПП в Харківській області ДПП Богачова Л. від 07.03.2020 року, згідно якого 26.02.2020 року близько 04:00 за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 121/1 було зупинено автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . У водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 (а.с. 6); копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 216 0515 від 26.02.2020 року, яка винесена стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що підтверджує факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в цей день (а.с.26); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №376 від 05.03.2020 року, згідно якого при проведенні медичного огляду 26.02.2020 року о 04 год. 15 хв. у  ОСОБА_1 встановлено стан наркотичного сп`яніння (канабіноїди) (а.с. 4).
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що 26 лютого 2020 року приблизно о 03 год. 37 хв. за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 121/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: млява мова, відсутня реакція зіниць очей на світло. Огляд на стан наркотичного сп`яніння за згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, за результатами якого лікарем-наркологом складено висновок №376 від 05.03.2020 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_1 встановлено стан наркотичного сп`яніння (канабіноїди). 
 
Матеріали справи не містять будь-яких відомостей, щодо незгоди ОСОБА_1 із вищенаведеним медичним висновком, а також відсутні відомості щодо оскарження дій працівників медичного закладу.
Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу.
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
 За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до відомостей, які містяться у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (арк. 4), вбачається, що 26.02.2020 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного (канабіс) сп`яніння.
Належить також врахувати, що ОСОБА_1 добровільно погодився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер».
Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а також підтримав заяву, подану до канцелярії суд з проханням закрити провадження по справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Пояснив, що він проходив медичний огляд і як було встановлено стан сп`яніння він не знає, оскільки він не був в стані наркотичного сп`яніння. З діями працівників поліції та медичним висновком він не погоджується, однак їх дії він не оскаржував у встановленому законом порядку. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Горностаєв В.І. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції також підтримав вимоги апеляційної скарги та клопотання щодо закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
       Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`ягніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення огляду на стан наркотичного сп`ягніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а також обов`язкова присутність свідків при проведенні огляду в медичному закладі, вказаною Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.
       Відповідно до вимог розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`ягніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичногоогляду.
Зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що водія ОСОБА_1 було направлено працівником поліції до спеціалізованого медичного закладу 26.02.2020 року о 04.10 годині.
Огляд проведено було 26.02.2020 року о 04.15 годині в межах 2-х годин з моменту виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія відповідно до положень ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
      Висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння був заповнений та виготовлений 05.03.2020 року.
Таким чином огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено відповідно до процедури проведення огляду на стан сп`яніння, визначеної Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП.
Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено після проведення огляду водія, внаслідок якого було встановлено перебування водія у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання «канабісу», про що зазначено в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №376 від 05.03.2020 року (а.с.4).
Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівників поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 – це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №376 від 05.03.2020 року .
       За таких обставин, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичній установі проведений відповідно до положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України,МОЗ України 09.11.2015 року №1452/73.
На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що досліджені апеляційним судом докази в повному обсязі підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху України.
Таким чином, доводи, що наведені в апеляційній скарзі, не спростовують відомостей, зафіксованих працівником поліції у протоколі.
       Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс протии Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець протиУкраїни» від 14.02.2008, «Берктай протии Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте протии Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов протии України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов протии Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Крім того твердження адвоката Горностаєва В.І. про те, що суд першої інстанції розглянув справу поза межами строків, передбачених ст. 38 КУпАП, є безпідставними виходячи з наступного.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення вчинено 26.02.2020 року.
За наслідками розгляду справи постанова винесена 19.05.2020 року.
Таким чином об`єктивно вбачається, що суд першої інстанції не порушив вимоги ст. 38 КУпАП, а тому, підстав для закриття провадження у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення немає. 
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков