Справа № 145/739/21 
Провадження № 33/801/608/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя   АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:
Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.04.2021, о 17-05 год. в смт Тиврів, по автодорозі Т02-12 29 км.,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога в КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради» висновок № 13.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 09.07.2021 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року, як такий, що пропущений з поважних причин, та скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що 17.04.2021 був зупинений працівниками поліції, біля 17-00 год, при цьому вони не пояснили йому причини цієї зупинки, як і не зазначили, які саме з правил дорожнього руху він порушив, що відповідно є порушенням норми, визначеної статтею 35 Закону України «Про національну поліцію». В КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради» було проведено його огляд на стан сп`яніння та згідно висновку № 13 даного закладу у нього виявлено наркотичне сп`яніння. Однак він з висновком був незгоден, оскільки його проводив лікар - хірург ОСОБА_2 , а не лікар - нарколог, тому поїхав в КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія», де йому повторно було проведено лабораторне тестування на виявлення ознак наркотичного сп`яніння на тесті «Снайпер» відповідно до якого він тверезий, аналіз сечі на мультитест: негативно. Після проведення тестування йому було видану довідку, яку він надав суду. Наголошує, що після медичного огляду в КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради», його всупереч нормі, що визначена в частині першій статті 266 КУпАП, не було відсторонено від керування належним йому автомобілем. Звертає увагу, що 09.06.2021 головуючий в судовому засіданні - суддя Ратушняк І. О. звинуватив його у вчиненні не лише адміністративного правопорушення, а й кримінального, тобто підробку довідки в КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія». Проте скаржник вважає, що він не вправі перевіряти документи медичних працівників, разом з тим, його медичний огляд проводився в присутності двох працівників поліції, номера посвідчень яких так само записані в цій довідці.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження,  ОСОБА_1  посилається на те, що 22.06.2021 ним було укладено Договір з адвокатом про надання йому професійної правничої допомоги. При цьому ні в судовому засіданні 31.05.2021, ні 09.06.2021 головуючий суддя Ратушняк І. О. не оголошував повний текст оскаржуваної постанови. Лише 16.06.2021 до нього зателефонував працівник Тиврівського районного суду та повідомив, що він може отримати копію судового рішення для оскарження його в апеляційному порядку. Відповідно повний текст оскаржуваної постанови він одержав 16.06.2021 наприкінці робочого дня. Таким чином, десятиденний строк подачі апеляційної скарги, на його переконання, мав закінчуватися на вихідний день, тобто в суботу 26.06.2021. В зв`язку із святкуванням 25-ї річниці Конституції України наступним робочим днем є вівторок 29.06.2021, коли він подав перший раз апеляційну скаргу, проте постановою Вінницького апеляційного суду від 06 липня 2021 року її було повернуто. Тим більше, його захисником 22.06.2021 через канцелярію суду першої інстанції було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, але ні до 29.06.2021, ні до сьогоднішнього дня йому не було надано дозволу на ознайомлення. Вищезазначені аргументи дають йому підстави порушити клопотання перед судом про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки строки на апеляційне оскарження пропущені з поважних причин. Повний текст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 одержав 16.06.2021, таким чином, десятиденний строк подачі апеляційної скарги, на його переконання, мав закінчуватися на вихідний день, тобто в суботу 26.06.2021. В зв`язку із святкуванням 25-ї річниці Конституції України наступним робочим днем є вівторок 29.06.2021, коли він подав перший раз апеляційну скаргу
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили задовольнити апеляційну скаргу. Надавши пояснення, захисник Соломон В. А. подав заяву зробити перерву у зв`язку з необхідністю надати суду додаткові докази, проте в наступне судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, своєчасно сповіщені про місце і час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. 
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Крім того, відповідно п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, у разі виявлення іншого, крім алкогольного, сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я та проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462290 від 17 квітня 2021 року, 17.04.2021 о 17-05 год. в смт Тиврів, по автодорозі Т02-12 29 км.,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом "ВАЗ 21043", д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога у смт. Тиврів в КНП "Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради", висновок № 13.
Факт перебування в стані наркотичного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №13 від 17.04.2021.
Обов`язковим на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є проведення лабораторних досліджень, що передбачено п.7 Інструкції.
У відповідності до вищевказаних вимог, огляд ОСОБА_1 було проведено у КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради» із лабораторним дослідженням біологічного середовища (сечі) за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Висновок КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради» № 13 від 17.04.2021 складений на відповідному бланку, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням печатки, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом наркотичного сп`яніння, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності ОСОБА_1 суду не надав.
Апеляційний суд вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, тому доводи ОСОБА_1 в ці частині є безпідставними. Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння був проведений не лікарем-наркологом, оскільки вони базуються на припущеннях.
Щодо доводів ОСОБА_1 про безпідставність зупинки його транспортного засобу, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у статті 35 ЗУ "Про національну поліцію".
З відеозапису з нагрудних камер поліцейських та з письмових пояснень ОСОБА_1 від 17.04.2021 встановлено, що підставою для зупинки транспортного засобу під керування останнього було невикористання ременів безпеки. Зазначені обставини вказують на законність зупинки транспортного засобу, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неприйняття як доказу довідки № 505-5/0 від 17.04.2021 видану Вінницьким обласним наркологічним диспансером «Соціотерапія», оскільки вони є обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам закону.
В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку,
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).
Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 251, 268, 294 КпАП України, Суд,

постановив:
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду                                 Ю. Б. Войтко