01.07.21
22-ц/812/1072/21
Провадження №22-ц/812/1072/21
ПОСТАНОВА
Іменем України
01 липня 2021 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                       Справа № 2-4378/09
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д,,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом акціонерного комерційного Інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Сіхарулідзе Дмитром Геннадійовичем, на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 12 грудня 2018 року під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., повний текст судового рішення складений 19 грудня 2018 року,
У С Т А Н О В И В:
У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі – ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Заявник вказував, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2009 року у справі № 4378/2009 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 11247949000 від 06 листопада 2007 року в розмірі 222493,23 грн та судові витрати в розмірі 1950 грн. 06 квітня 2010 року на виконання цього рішення судом було видано виконавчий лист № 4378/2009. В подальшому зазначений виконавчий документ було направлено на примусове виконання до органів державної виконавчої служби та 14 жовтня 2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Оригінал виконавчого листа та постанова про повернення були направлені на адресу ПАТ «УкрСиббанк». 
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги по кредитному договору № 11247949000 від 06 листопада 2007 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ПАТ «Дельта Банк». Позивач стверджує, що оригінал виконавчого листа по справі №2-4378/2009 представником ПАТ «УкрСиббанк» було передано ПАТ «Дельта Банк» лише 12 квітня 2018 року, а тому причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа є поважними.
Посилаючись на викладене заявник просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-4378/2009 від 06 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання вищезазначеного виконавчого листа та поновити цей строк (т. 1 а.с. 111-113).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2018 року (провадження № 6/489/108/18) замінено у виконавчому листі №2-4378/2009 року, виданому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2009 року у цивільній справі № 2-4378/2009, стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». Визнано поважними причини пропуску заявником строку для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа та поновлено строк для пред`явлення його до виконання (т. 1 а.с. 149-150).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Сіхарулідзе Д.Г. просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Вказує, що судом першої інстанції помилково не врахована відсутність будь-яких поважних причин щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначає, що після повернення 28 червня 2013 року державним виконавцем виконавчого листа по даній цивільній справі на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» заявник не вживав до 2018 року, тобто протягом занадто тривалого часу жодних заходів, направлених на пред`явлення листа його до виконання, хоча Законом України «Про виконавче провадження» такий строк є обмеженим.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2019 року є правонаступником стяґувача - ПАТ «Дельта Банк» (т. 1 а.с. 194-195), посилаючись на законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу - без змін.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Сіхарулідзе Д.Г. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.
Представник ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» - Петренко М.О. – просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги з викладених у відзиві підстав, а оскаржувану ухвалу суду – залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2009 року стягнуто в солідарному порядку на користь Акціонерного комерційного Інноваційного банку «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 222493,23 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн та витрати, сплачені на інформаційно-технічне забезпечення у звязку з розглядом справи в сумі 250,00 грн, а всього 1950,00 грн. 
06 квітня 2010 року по зазначеній цивільній справі Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи про стягнення зазначеної заборгованості, які було направлено на примусове виконання до органів державної виконавчої служби.
28 червня 2013 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №18782511 винесено постанову про повернення виконавчого листа, по справі № 2-4378, виданого 06.04.2010 Ленінським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» 224443,23 грн., стягувачеві – на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з зазначенням, що стягувач може повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в строк до 28 червня 2014 року (т. 1 а.с. 121, 122).
08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі. Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами набуває чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін (п. 13.10 договору).
Відповідно до витягу з Додатку 1 до Договору купівлі-продажу Прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року Право вимоги по кредитному договору № 11247949000 від 06.11.2007 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ПАТ «Дельта Банк».
Встановивши, що в результаті укладення вказаного вище договору купівлі-продажу кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи №2-4378/2009, стало Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», суд першої інстанції дійшов висновку, що ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.
Апеляційна скарга доводів щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині заміни сторони виконавчого провадження не містить, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів оскаржувана ухвала в цій частині не переглядається.
Що ж стосується вимоги заявника про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Задовольняючи заяву ПАТ "Детьта Банк" та поновлюючи строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що хоча строки на подачу виконавчого документу до виконання сплинули, однак з причин незалежних від заявника, вини чи недбалості ПАТ "Дельта Банк" у цьому не було, оскільки оригінал виконавчого листа та постанова про повернення були направлені на адресу ПАТ «УкрСиббанк» та лише 12 квітня 2018 року представником ПАТ «УкрСиббанк» було передано виконавчий лист відносно боржника до ПАТ «Дельта Банк».
Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.
Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання ПАТ «Дельта Банк» посилалося на те, що оригінал виконавчого документу та постанова про його повернення стягувачу від 28.06.2013 року були направлені на адресу ПАТ «УкрСиббанк» та лише 12 квітня 2018 року представником ПАТ «УкрСиббанк» було передано виконавчий лист відносно боржника до ПАТ «Дельта Банк».
У виданому стягувачу АКІБ "УкрСиббанк" виконавчому листі на примусове виконання рішення суду по справі №2-4378/2009, зазначено про можливість пред`явлення його до виконання протягом трьох років, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час набуття судовим рішенням законної сили та видачі виконавчого листа. Згідно відмітки державного виконавця про виконання рішення, вироку або повернення вбачається, що виконання не проводилось, а виконавче провадження завершено 28 червня 2013 року згідно з п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час завершення виконавчого провадження). Частиною 5 статті 47 цього Закону передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Проте повторно виконавчий документ до виконання не пред`являвся, отже з огляду на вимоги ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" у вищевказаній редакції строк на його предявлення збіг 23 червня 2016 року.
Матеріали справи не містять ніяких доказів того, що ПАТ «Дельта Банк», придбавши на підставі укладеного із ПАТ «УкрСиббанк» 08 грудня 2011 року договору купівлі-продажу право вимоги по кредитному договору № 11247949000 від 06.11.2007 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , намагалося з`ясувати місцезнаходження виконавчого листа чи отримати відомості про хід виконавчого провадження з його примусового виконання. Жодних таких звернень ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «УкрСиббанк» чи виконачої служби, починаючи з дати набрання чинності договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами (08 грудня 2011 року) до часу звернення ПАТ «Дельта Банк» із даною заявою до суду останнім не було надано. Крім того, не було ним надано і доказів того, коли ж саме було отримано оригінал виконавчого листа. Між тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Укладаючи 08 грудня 2011 року договір купівлі-продажу прав вимоги, з ПАТ «Дельта Банк» мало об`єктивну можливість з`ясувати обсяг переданих йому Банком документів.
Отже, на думку колегії суддів, заявником не зазначено достатніх підстав та не надано належних доказів на підтвердження того, що строк на пред`явлення виконавчого документу до виконання був пропущений з об`єктивних поважних причин, а тому відсутні підстави для поновлення такого строку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заслуговують на увагу.
В свою чергу, висновки суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на вимогах закону, не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про передбачену Конституцією України обов`язковість судових рішень та практику ЄСПЛ, відповідно до якої право на виконання судового рішення є невід`ємною частиною права на справедливий суд, що передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення, з огляду на конкретні обставини даної справи не свідчать про наявність підстав для задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строків пред`явлення виконовчих листів до виконання, а безпідставне поновлення процесуальних строків є порушенням принципу правової визначеності.
За таких обставин, оскаржувана ухвала в силу п. п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині вирішення вимог щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у їх задоволені.
В решті ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Оскільки апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу суду у повному обсязі, тоді як колегією суддів не встановлено передбачених законом підстав для скасування ухвали в частині задоволення заяви про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк», то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Сіхарулідзе Дмитром Геннадійовичем, задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2018 року в частині поновлення Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 06 квітня 2010 року у справі №2-4378/2009, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення – про відмову у задоволенні таких вимог заявника.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий                                       В.В. Коломієць

Судді:                                               О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 06 липня 2021 року