КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №756/5922/21                                                                                  Головуючий в 1 інстанції Родіонов С.О.
Провадження №33/824/2752/2021                                                             Суддя-доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Голуб С.А., 
за участі осіб, які з`явились в судове засідання:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника - адвоката Лінника М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2020 року, відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1ст. 130 КпАП України, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року  ОСОБА_1 визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 40-1 КпАП України стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Постановою судді місцевого суду Гожого А.В. притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Суд першої інстанції встановив, що 22 березня 2021 року о 21.20 годині ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Дубровицька, 5 в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом Шевроле, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови) від проходження всіх форм та методів огляду на стан сп`яніння відмовився.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав 20 травня 2021 року апеляційну скаргу, посилаючись на те, що він погодився пройти огляд у медичному закладі КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» на виявлення стану наркотичного сп`яніння. В період часу з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. 22 березня 2021 року разом з працівниками патрульної поліції прибув до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Лікарем перед початком огляду було запропоновано ОСОБА_1 підписати Інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення форми №003-6/о. У вказаному документі ОСОБА_1 підтвердив факт згоди із запропонованим медичним оглядом, разом з тим вказав, ще не дає згоду на передачу результатів обстеження до органів МВС, у зв`язку з чим лікар відмовив у проведенні огляду, тим самим ухилившись від виконання своїх службових обов`язків.
Також зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено додаткових вимог до водія для проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, окрім як надання згоди на проходження такого огляду, як і не передбачено обов`язку водія надавати лікарю, який отримав від працівників поліції направлення, згоду на передачу результатів обстеження до органів МВС.
Окрім того, в доводах апеляційної скарги зазначає, що форма 003-6/о була змінена та з її змісту було виключено пункт щодо надання чи ненадання особою дозволу на передачу результатів її обстеження до органів МВС.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить скасувати оскаржувану постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження у справі.
ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Лінник М.А. підтримали апеляційну скаргу та просили суд апеляційної інстанції її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що водій ОСОБА_1 відмовився передавати працівникам поліції результати огляду, а тому такі дії є відмовою від проходження огляду, оскільки метою огляду є встановлення факту знаходження у стані сп`яніння, а цей факт неможливо встановити без отримання результатів обстеження.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно доп.7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.(п.8 Розділу ІІ).
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції визначено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Відповідно до п.п. 2-4, 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року (далі - Порядок) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.
Аналіз вищевказаних норм закону свідчить про те, що належними та допустимими доказами відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є засвідчення такого факту двома безсторонніми свідками, які повинні бути залучені поліцейським з метою фіксації відмови особи від проходження такого огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст. 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», згода інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування. Щодо пацієнта віком до 14 років (малолітнього пацієнта), а також пацієнта, визнаного в установленому законом порядку недієздатним, медичне втручання здійснюється за згодою їх законних представників.
Згода пацієнта чи його законного представника на медичне втручання не потрібна лише у разі наявності ознак прямої загрози життю пацієнта за умови неможливості отримання з об`єктивних причин згоди на таке втручання від самого пацієнта чи його законних представників.
Якщо відсутність згоди може призвести до тяжких для пацієнта наслідків, лікар зобов`язаний йому це пояснити. Якщо і після цього пацієнт відмовляється від лікування, лікар має право взяти від нього письмове підтвердження, а при неможливості його одержання - засвідчити відмову відповідним актом у присутності свідків.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було запропоновано підписати інформовану добровільну  згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення. Форма такої згоди була затверджена Наказом МОЗ України 14.02.2012 р. №110. В цій формі було зазначено, що особа дає згоду на внесення до локальної інформаційної госпітальної системи, яка ведеться закладом охорони здоров`я його персональних даних, у тому числі даних щодо стану його здоров`я, поставлених діагнозів, призначеного лікування. Погоджується із використання та обробкою персональних даних за умови дотримання їх захисту відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних», а також дає згоду/не дає згоду (потрібне підкреслити) на передачу результатів обстеження до КНП «КМНКП «Соціотерапія» та органів МВС
ОСОБА_1 не надав згоду на внесення його даних до локальної інформаційно-госпітальної системи і передачу його даних до КНП «КМНКП «Соціотерапія» та органів МВС, зазначивши про це у запропонованій йому формі інформованої згоди.
В рапорті інспектора 2-ї роти 2 батальйону полку ЦПЛ в м.Києві лейтенанта міліції Матюшенко К.П. зазначено, що ОСОБА_1 заперечував проти внесення його даних до журналу обліку пацієнтів, а тому лікар відмовив у проведенні його огляду на стан сп`яніння.
На відеозапису з боді-камер поліцейських також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує пройти  медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак відмовляється від збереження його даних і передачі їх до органів МВС.
Разом із тим, Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року №110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 грудня 2020 року № 2837) затверджена форма первинної облікової документації № 003-6/о «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення на присутність або участь учасників освітнього процесу». Цей наказ був чинним на день направлення ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння.
В наведеній формі відсутня така обов`язкова вимога щодо надання згоди пацієнтом, як внесення до локальної інформаційної госпітальної системи, яка ведеться закладом охорони здоров`я, його персональних даних, у тому числі даних щодо стану його здоров`я, поставлених діагнозів, призначеного лікування, погодження із використанням та обробкою персональних даних за умови дотримання їх захисту відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних», а також дає згоду/не дає згоду (потрібне підкреслити) на передачу результатів обстеження до КНП «КМНКП «Соціотерапія» та органів МВС.
Таким чином, лікар мав право і був зобов`язаний провести медичний огляд ОСОБА_1 , не вимагаючи у нього згоди на передачу даних медичного огляду до органів МВС, оскільки надання такої згоди не передбачена законодавством. Однак, оскільки ОСОБА_1 не надав такої згоди, лікар відмовився від його огляду.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у невиконанні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не встановлена, оскільки він від огляду не відмовлявся.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, та відмовся від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року, що прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                                 С.А. Голуб