Ухвала    
 
06 липня 2021 року
м. Київ
справа № 521/12512/18
провадження № 61-10282 ск21
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник за довіреністю - Нещадін-Шевцов Роберт Олександрович, на постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року за заявою  ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішенняу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року заяву  ОСОБА_1  про роз`яснення судового рішення у цій справі задоволено.Роз`яснено ухвалу цього ж суду від 20 серпня 2018 року про затвердження мирової угоди, а саме, в резолютивній частині роз`яснено, що: ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі, еквівалентному              1 500,00 дол. США щомісячно (за курсом НБУ, станом на перше число місяця, за який сплачуються аліменти), починаючи з 01 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвала суду про затвердження мирової угоди про стягнення аліментів є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень; ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2018 року у цій справі починаючи з 01 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до приписів закону, пред`являється до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, тобто до 26 липня 2033 року. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви  ОСОБА_1  про роз`яснення судового рішення у цій справі відмовлено.
До Верховного Суду 15 червня 2021 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішення з таких підстав.
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Відповідно до пункту 21 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення.
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
1)    рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
2)     ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 
3)    ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Ураховуючи викладене, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси              від 18 грудня 2019 року про роз`яснення судового рішення, яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 21 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.
Тому, не може бути предметом перегляду у касаційному порядку постанова апеляційного суду від 30 квітня 2021 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, яка не підлягає касаційному  оскарженню (в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України             суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник за               довіреністю - Нещадін-Шевцов Роберт Олександрович, на постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                        О. М. Осіян
                                                                                                        Н. Ю. Сакара