ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1125/21 Справа № 216/966/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року, щодо:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень. 
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 14 лютого 2021 року, о 05 год. 40 хв., у м. Кривому Розі, по вул. Свято-Миколаївській, 44, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом «Hyundai Coupe», реєстраційний номер  НОМЕР_1 (іноземна реєстрація), з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. За даним фактом 14.02.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №195894, за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою, 23 червня 2021 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову та постановити нову, якою провадження у справі відносно нього закрити. 
В обґрунтування пропущеного строку, зазначив, що суд розглянув справу за його відсутності, вказує, що 10 червня 2021 року випадково дізнався про наявність щодо нього постанови суду. Вважав причини пропуску строку поважними. 
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поважність строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є безпідставними виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 195894, вказане підтверджує, що останній знав про існування справи відносно нього. При складанні протоколу поліцейськими було повідомлено ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи у Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 03 березня 2021 року о 10 годині 00 хвилин. 
На адресу правопорушника, судом направлено судову повістку про розгляд справи (а.с. 10).
Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 , стосовно того, що у 2014 році в нього викрали документи, та протокол про адміністративне правопорушення було складено не відносно нього, оскільки останній перебував в іншому місті. 
Так, ОСОБА_1 повинен був після викрадення особистих документів вжити усіх необхідних заходів для термінового відновлення втрачених документів, з огляду на те, що останній працював на посаді водія, котра передбачає необхідність керування транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 звернувся до Сумського регіонального сервісного центру з питання відновлення водійського посвідчення лише 10 червня 2021 року, тобто через 7 років після їх втрати, що ставить під сумнів його доводи та останні не беруться до уваги судом апеляційної інстанції. 
Нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не наведено поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 
З огляду на вищевикладене, а також оскільки ОСОБА_1 в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року. 
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, через неповажність причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського 
       апеляційного суду                                                        О.Ю. Іванченко