П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6665/21	
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів – Шеметенко Л.П., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Пенсійного фонду України та ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, --

В С Т А Н О В  И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач, ГУ ПФ в Одеській області), в якому просив визнати протиправними дії ГУПФ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1  у проведенні перерахунку пенсії з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року, з врахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновлених довідках Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05 лютого 2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року.
Також позивач просив зобов`язати ГУ ПФ в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року з урахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновлених довідках Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05 лютого 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року, без обмеження її максимального розміру та зі сплатою позивачу суми недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася внаслідок проведеного перерахунку, за період з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року по день фактичного проведення перерахунку.
В обґрунтування позову зазначав, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі № 420/9482/20 Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виготовлено та направлено до ГУПФ в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року та на 01.02.2020 року для перерахунку пенсії. 
З метою реалізації права на перерахунок пенсії позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі оновлених довідок, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262- XII, статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Однак відповідач відмовив у перерахунку пенсії із посиланням на відсутність правових підстав для такого перерахунку. На думку позивача, відмова пенсійного органу є протиправною та такою, що грубо порушує його право на соціальний захист, отримання пенсії у розмірі, який відповідає нормам законів та Конституції України. 

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Пенсійний фонд України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у листі від 06 квітня 2021 року №5399-4561/Б-02/8-1500/21 в перерахунку пенсії на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО99034 від 05 лютого 2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО99034 від 05 лютого 2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано Пенсійний фонд України виплачувати з 01 квітня 2019 року перераховану на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО99034 від 05.02.2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року пенсію ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, Пенсійний фонд України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що зобов`язання щодо виплати пенсії, покладене судом саме на Пенсійний фонд України, застосоване судом без врахування розмежування компетенцій Пенсійного фонду України та Головного управління, без врахування можливості реального виконання такого зобов`язання Фондом. Також апелянт наголошував на тому, що покладення судом першої інстанції зобов`язань з виплати пенсії на Пенсійний Фонд України не узгоджується з чинним законодавством, оскільки механізм виплати пенсій, що визначений Порядком, затвердженим постановою КМУ №1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії. Апелянт зазначав про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно зменшення компетенції головних управлінь Пенсійного фонду України постановою №1279 та стосовно передачі компетенції щодо виплати пенсії від головних управлінь до Пенсійного фонду України. Крім того,  апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно не враховано правові висновки Верховного Суду щодо строків позовної давності, викладені у постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19 та не застосовано до позивача наслідки пропуску строку звернення до суду. 
В апеляційній скарзі позивач, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема позивач, зазначив, що питання застосування чи незастосування розміру мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини, для визначення розміру посадового окладу не є предметом даного позову, на відміну від питання щодо правомірності відмови пенсійного органу у перерахунку пенсії. При цьому, позивач наголошував на тому, що довідка щодо розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.02.2020 року видана на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі № 420/9482/20.
Відповідач, ГУ ПФ в Одеській області, у відзиві на апеляційну скаргу зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги та наголошував на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
Позивач, ОСОБА_1 , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу Пенсійного фонду України не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга Пенсійного фонду України підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 – залишенню без задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.
Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі № 420/9482/20 виготовлено та направлено на адресу ГУПФ в Одеській області довідки від 05.02.2021 року №ЮО99034 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року (а.с.43) та станом на 01.02.2020 року (а.с.42).
Згідно довідки від 05.02.2021 р. № ЮО99034 про розмір грошового забезпечення за посадою ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, для перерахунку пенсії позивача має бути застосовано грошове забезпечення виходячи з наступних його складових та розмірів: посадовий оклад 5920,00 грн., оклад за військове звання – 1410,00 грн., надбавка за вислугу років - 45% - 3298,50 грн., надбавка за особливості проходження служби 65% - 6908,53 грн., надбавка за таємність 15% - 888,000 грн., надбавка за класну кваліфікацію 7% - 414,00грн., премія - 35% - 2072,00 грн., всього – 20911,43 грн. (а.с. 43).
Згідно довідки від 05.02.2021 № ЮО99034 про розмір грошового забезпечення за посадою ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2020 року, для перерахунку пенсії позивача має бути застосовано грошове забезпечення виходячи з наступних його складових та розмірів: посадовий оклад 7930,00 грн., оклад за військове звання – 1890,00 грн., надбавка за вислугу років - 45% - 4419,00 грн., надбавка за особливості проходження служби 65%  - 9255,35 грн., надбавка за таємність 15% - 1189,50 грн., надбавка за класну кваліфікацію 7% - 555,10грн.,  премія - 35% - 2775,50 грн., всього – 27459,35 грн. (а.с.42).
Позивач 19.03.2021 року звернувся до ГУ ПФ в Одеській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі отриманих від Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідок з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року, без обмеження її максимального розміру та виплатити суму не отриманої пенсії за весь час перерахунку (а.с.10).
Листом ГУ ПФ в Одеській області №5399-4561/Б-02/8-1500/21 від 06.04.03.2021 року повідомлено ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії, із посиланням на те, що після визнання протиправними та скасування пунктів 1,2 постанови КМУ  №103 інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалось.
Також, повідомлено, що розмір пенсії позивача за вислугу років, призначеної відповідно до статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, деяких інших осіб» станом на 01.04.2021 року становить 6589,67 грн., у зв`язку з чим виплата пенсії проводиться без обмеження її максимальним розміром.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що з дня ухвалення рішення у справі № 826/3858/18 - 05 березня 2019 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.04.2019 року та з 01.02.2020 року, у зв`язку з чим ГУПФ в Одеській області після одержання довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО99034 від 05.02.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року зобов`язане перерахувати пенсію позивачу.
Разом з цим, суд визнав передчасними позовні вимоги про виплату пенсії без обмеження її граничного розміру,  у зв`язку з чим в задоволенні цієї  частини позовних вимог відмовив
Крім того, суд визнав безпідставними позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2020 року з огляду на відсутність правових підстав для застосування  п.4 Постанови КМУ № 704 в редакції від 30 серпня 2017 року, якою передбачено, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням є мінімальна заробітна плата.
Разом з цим, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання виплатити позивачу перераховану пенсію, слід звернути до Пенсійного фонду України.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Заон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (далі Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону 
Згідно зі ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ввраховуючи, що Одеським ОТЦК та СП виконано обов`язок щодо видачі позивачу довідки про грошове забезпечення позивача для перерахунку пенсії на виконання судового рішення від 17.12.2020 року по справі №420/11737/20, у відповідача - ГУ ПФУ України в Одеській області, у зв`язку з отриманням такої довідки, виник обов`язок щодо перерахунку  пенсії позивача.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова ГУПФ в Одеській області у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки № ЮО99034 від 05.02.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, є протиправною, у зв`язку з чим порушене право позивача на такий перерахунок підлягає захисту шляхом зобов`язання ГУПФ В Одеській області здійснити перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки.
Також колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині наявності підстав для перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року з урахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновлених довідках ООТЦКта СП  від 05.02.2021 року про розмір грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судове рішення у вищезазначеній частині сторонами не було оскаржено, у зв`язку з чим  колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційних скарг та не вступає в обговорення рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена апелянтом.
Стосовно доводів апеляційної скарги Пенсійного фонду України щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом, та не не врахування правових висновків Верховного Суду щодо строків позовної давності, викладених у постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19, колегія суддів вважає небхідним ззначити таке.
У зазначеному судовому рішенні Верховний Суд вказав, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Також суд зазначив, що  пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання    інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Матеріалами справи встановлено, що позивач в 2020 році звернувся до ООТЦКта СП  із заявою про видачу довідки про перерахунок пенсії, однак отримав відмову, у зв`язку з чим був змушений звернутися до суду за судовим захистом права на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року по справі № 420/9482/20 визнано таке право за позивачем та зобов`язано ООТЦКта СП направити до ГУПФУ оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На виконання судового рішення ООТЦКта СП  05.02.2021 року видано довідки, проте пенсійним органом вказані довідки проігноровано, та у проведенні з 01.04.2019 та з 01.02.2020 відповідного перерахунку пенсії позивача відмовлено. Позивач оскаржив такі дії шляхом подання 22.04.2021 до суду адміністративного позову. Отже, позивачем срок звернення до суду не пропущений.
Таким чином, доводи апелянта є необґрунтованими, з огляду на те, що підстава для перерахунку пенсії позивача виникла після видачі оновленої довідки про грошове забезпечення, таким чином, відлік строку на подання до суду позовної заяви відкліковується саме с цієї дати, тобто з дати видачі оновленої довідки.
Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині наявності підстав для перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року з урахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці ООТЦКта СП  від 05.02.2021 року про розмір грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру, колегія суддів зазначає таке.
Як встановлено матеріалами справи, до ГУПФ в Одеській області від ООТЦКта СП  на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі №420/9482/20, надійшли оновлені довідки від 05.02.2021 року про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, станом на 05.03.2019 року та 01.02.2020 року.
В мотивувальній частині позовної заяви позивач зазначав, що після набрання законної сили з 29.01.2020 року судовим рішенням у справі №826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови КМУ № 103, у зв`язку з чим виникли підстави для перерахунку основного розміру його пенсії. При цьому, позивач наголошував на тому, що настали обставини для перерахунку його пенсії з 01 лютого 2020 року, виходячі з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих відповідно до п.4 Постанови КМУ № 704, в редакції від 30.08.2017 року. 
Так, Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, яка набрала чинності 01.01.2018 (далі - Постанова №704), встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Постановою №103 (набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
При цьому, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови, а саме вони передбачали розрахункову величину, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року № 870 затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (далі - Правила № 870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.
За змістом п. 20 вказаних Правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити   постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.
Положеннями п. 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого   наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.
Зазначені норми права підтверджують, що примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер, не може містити норм права і не визначає із яку саме розрахункову величину слід використовувати при обчисленні окладів.
Отже, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що внесені в п. 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103.
Отже, з 29.01.2020 року - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 п. 6 Постанови № 103 втратив чинність. Проте цим судовим рішенням не визнавався нечинним та не скасовувався пункт 3 Змін, затверджених Постановою №103, до пункту 4 Постанови №704.
До того ж, пунктом 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 року №870, передбачено, що визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом. Дія акта Кабінету Міністрів України поновлюється шляхом прийняття відповідного акта або із зазначенням в тексті акта про визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи про його скасування.
Отже, з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, підстав для застосування до спірних правовідносин, пов`язаних з визначенням грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, норми пункту 4 Постанови №704 в попередній редакції до 24.02.2018 року (тобто, до внесення Змін, затверджених Постановою №103) відсутні. Визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію попереднього акту.
Аналогічні правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.02.2021 року у справі № 200/3757/20-а, від 11.02.2021 року у справі №200/3774/20-а, 21.08.2018 року у справі № 807/1332/17, від 19.03.2019 року у справі № 591/2813/17, від 22.04.2019 року у справі № 820/601/17, від 02.10.2019 року у справі № 804/215/18.
Колегія суддів наголошує, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.
Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Колегією суддів ткож враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року у справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких: « 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». 
За змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. 
Зважаючи на вищевикладене, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідки ООТЦК та СП про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.02.2020 року, з огляду на відсутність правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року з урахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці ООТЦКта СП про розмір грошового забезпечення.
Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.02.2020 року пенсії без обмеження максимальним розміром, суд звертає увагу, що спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Таким чином, враховуючи, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні цих позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги вісновків суду першої інстанці в цій частині не спростовують та не містять підстав для визнання рішення суду в цій частині протиправним та, відповідно, задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 ..
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо покладення саме на Пенсійний фонд України зобов`язання виплачувати позивачу з 01.04.2019 року перераховану пенсію на підставі довідки ООТЦК та СП про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року з урахуванням виплачених сум, безпідставно вийшовши за межі позовних вимог, з огляду на таке.
Так, на думку колегії суддів помилковим є застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 “Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги”, оскільки вказаною постановою змінений лише порядок фінансування виплати пенсій. 
Фінансування виплати пенсій до 01.01.2021 року також здійснювалось Пенсійним Фондом України, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення. 
Зазначеною постановою затверджено саме Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що він визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.
Тобто постанова № 1279 ніяким чином не змінила повноваження Пенсійного Фонду України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій.
Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
Крім того, вищезазначеною постановою внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема:
Пункт 10 Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2017 р. № 312 “Деякі питання казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування” (Офіційний вісник України, 2017   р., № 41, ст.   1279), викладено в такій редакції:
“10. Асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, і кошти Пенсійного фонду України, що надходять на видатковий рахунок, Пенсійний фонд України розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, а також видатків головним управлінням Пенсійного фонду України згідно з потребою на виплату допомоги на поховання, відрахувань з пенсії, недоотриманої пенсії, перерахування частини пенсії установам (закладам), у яких пенсіонери перебувають на повному державному утриманні, установам за місцем відбування покарання, на оплату послуг, пов`язаних з виплатою та доставкою пенсії уповноваженими організаціями, що здійснюють її виплату і доставку, на оплату послуг АТ “Ощадбанк” (комісійних винагород, витрат, пов`язаних з підкріпленням кас банку для пенсійних виплат і для забезпечення готівкою відокремлених підрозділів (філія, представництво, відділення тощо) уповноваженої організації, яким (якою) надаються послуги із безпосередньої виплати та доставки пенсій, грошової допомоги їх одержувачам за місцем проживання в межах України) та інших витрат.
З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУ ПФУ в Одеській області та до якого позивач звернувся із позовною заявою.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо безпідставності покладення на Пенсійний фонд України обов`язку щодо виплати позивачу пенсії, а тому відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області з 01 квітня 2019 року виплачувати ОСОБА_1 перераховану на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО99034 від 05.02.2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, пенсію, з урахуванням виплачених сум.  В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для частково невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.
Розподіл судових витрат, згідно вимог ст.139 КАС України, не передбачено.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року скасувати в в частині зобов`язання Пенсійний фонд України виплачувати з 01 квітня 2019 року перераховану на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО99034 від 05.02.2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, пенсію ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум.
Ухвалити в вказаній частині нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перераховану на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО99034 від 05.02.2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року пенсію, з урахуванням виплачених сум.
В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року  – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 23.09.2021 р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.