Ухвала
Іменем України
 
26 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/16194/20
провадження № 61-11268ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Кредитна спілка «Злагода»,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року у складі судді Дернової В. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б., Ковальчука О. В., Якименко М. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кредитної спілки «Злагода» (далі - КС «Злагода») про скасування довіреності, в якому просив:
- заяву Бабошина А. С. , оголошену в судовому засіданні 24 липня 2020 року при розгляді справи № 127/32440/19, з відмовою визнання наявності договорів про надання юридичних послуг, визнати недостовірною і письмово не підтвердженою, порушуючи присягу адвоката;
- у разі визнання відсутності договорів зазначену довіреність скасувати, про що покласти обов`язок відповідачу поставити до відома нотаріуса і дати оголошення в ЗМІ;
- у разі підтвердження фальші адвоката Бабошина А. С. щодо договору доручення та/або іншого, пов`язаного з оплатою юридичних послуг КС «Злагода», поставити до відома Національну асоціацію адвокатів України.
 
22 лютого 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він для остаточного визначення позовних вимог просив також:
- встановити факт, що за адресою: АДРЕСА_1 ,               з травня 2016 року КС «Злагода» не перебуває;
- встановити факт, що дійсне місцезнаходження КС «Злагода» та спосіб зв`язку невідомі;
- встановити факт, що внесені до нотаріально посвідченої довіреності відомості про адресу «КС «Злагода», є абстрактними і зазначення з нею укладеного в письмовій формі договору доручення дійсності не відповідають;
- скасувати дію нотаріально посвідченої довіреності КС «Злагода» від 09 червня             2020 року НОК 444304 за недостовірних відомостей, що внесені до неї, у тому числі норми права;
- встановити факт внесення до реєстраційної справи про держреєстрацію 04 лютого 2019 року змін до запису в Єдиному державному реєстрі щодо ОСОБА_3 як керівника КС «Злагода» недостовірних відомостей про призначення і фактичне місцезнаходження юридичної особи та скасувати реєстраційний запис № 11741200000002531, що вчинений держреєстратором Стрижавської селищної ради;
- встановити факт, що в протоколі позачергових зборів членів КС «Злагода»                          від 28 грудня 2015 року, завіреного печаткою і підписом слідчого Вінницького відділу поліції в рамках кримінального провадження № 12015020010002901, відсутнє зазначення про обрання спостережної ради, що спростовує зміст іншого протоколу тих самих зборів, який через три роки і тридцять вісім днів подано в пакеті документів реєстраційної справи держреєстратору Стрижавської селищної ради.
 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року відмовлено у прийнятті до провадження заяви ОСОБА_1 від 22 лютого 2021 року.
 
Відмовляючи у прийнятті до провадження заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що подана 22 лютого 2021 року позивачем заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення та стосуються діяльності КС «Злагода» (місцезнаходження, діяльності спостережної ради, проведення загальних зборів тощо), в цілому, за своєю процесуальною природою, не є заявою про збільшення розміру позовних вимог, а є заявою про одночасну зміну і предмету, і підстав позову, оскільки первинна редакція позовної заяви стосується виключно скасування довіреності від 09 червня 2020 року, виданої головою правління КС «Злагода» ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. за реєстровим № 3131, а тому прийшов до висновку, що її прийняття у даному провадженні є процесуально неможливим.
 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, в частині відмови у відкритті провадження за заявою                 від 22 лютого 2021 року про уточнення позовних вимог та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Апеляційна скарга була мотивована тим, що уточнені позовні вимоги у заяві                      від 22 лютого 2021 року поєднані із первісними позовними вимогами та підлягають розгляду як похідні; судом помилково віднесено подану заяву до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення; судом порушено право позивача на захист.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року - без змін.
 
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходив з того, що в уточненій заяві від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 змінює як сам предмет позову (тобто змінені вимоги, з якими позивач звернувся до відповідача), так і змінює підстави позову, оскільки ставлячи на вирішення суду питання, які не заявлялися в позовній заяві (загалом стосуються діяльності                        КС «Злагода»), позивач породжує інші спірні правовідносини. Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що                    ОСОБА_1 у своїй уточненій заяві допустив як зміну предмету свого позову, так і одночасно зміну підстав позову, що є недопустимим, а тому у прийнятті даної заяви має бути відмовлено.
 
У липні 2021 року  ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня                  2021 року, з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд не розібрався з тим, що з первісно поданим позовом від 29 липня 2020 року до суду подано документальні докази в межах доступу і по суті, заявлені клопотання про витребування доказів, що мають значення для правильного вирішення позову, а також заяву з остаточним визначенням позовних вимог від 22 лютого 2021 року, які об`єднані юридичною логікою і пов`язані між собою, відтак підлягають сукупному розгляду; судом першої інстанції помилково віднесено заяву про уточнення позовних вимог до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та безпідставно зазначено, що вона містить одночасну зміну предмета і підстав позову; поверхневий розгляд заяви заявника судами перекрив йому доступ до правосуддя.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на її подання, обґрунтоване тим, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав засобами поштового зв`язку 08 червня 2021 року, на підтвердження чого надає копію конверта з трек-номером 2105020784486.
 
Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Перевіривши доводи клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки з наданих до клопотання доказів убачається, що оскаржувану постанову апеляційного суду заявник отримав 08 червня 2021 року (підтверджується також відомостями з офіційного веб-порталу Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження поштового пересилання за трек-номером 2105020784486) та звернувся з касаційною скаргою 04 липня                    2021 року, що є підставою для його поновлення.
 
Разом з тим Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,                     є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
У касаційній скарзі заявник не погоджується з тим, що суди попередніх інстанцій визначили його заяву від 22 лютого 2021 року з остаточним визначенням позовних вимог як заяву з одночасною зміною предмету і підстав позову.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних ухвали суду першої інстанції                     (в оскаржуваній частині) та постанови апеляційного суду убачається, що скарга                      є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
 
Згідно зі статтею 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
 
Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
 
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
 
Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (аналогічна правова позиція викладена в пункті 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).
 
Відповідно до пункту 2 частини другої 2 статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Згідно з частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
 
Частиною п`ятою статті 49 ЦПК України встанолвено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.
 
Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви (аналогічна правова позиція викладена в пункті 4.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 липня  2020 року у справі № 922/404/19).
 
Отже, суди попередніх інстанцій, встановивши, що заява позивача від 22 лютого     2021 року стосується діяльності КС «Злагода» у цілому (місцезнаходження, діяльності спостережної ради, проведення загальних зборів тощо), у свою чергу первинна редакція позовної заяви ОСОБА_1 стосується виключно скасування довіреності від 09 червня 2020 року, виданої головою правління КС «Злагода» ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. за реєстровим № 3131, дійшли обґрунтованого висновку про те, що така заява за своєю процесуальною природою не є заявою про збільшення розміру позовних вимог чи їх уточнення, змінює як сам предмет позову (змінюються вимоги, з якими позивач звернувся до відповідача), так і підстави позову (позивач порушує інші спірні правовідносини, що стосуються діяльності КС «Злагода»), а тому, урахувавши, що одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається, застосувавши норми статті 49 ЦПК України, правильно відмовили у прийнятті її до провадження.
 
Доводи касаційної скарги про те, що надані позивачем документи у сукупності із заявою від 22 лютого 2021 року об`єднані юридичною логікою, пов`язані між собою і підлягають сукупному розгляду, спростовуються недопустимістю одночасної зміни позивачем предмету і підстав позову та зводяться до суб`єктивного тлумачення позивачем поданих ним документів.
 
Доводи касаційної скарги заявника про те, що судом першої інстанції помилково віднесено його уточнену заяву від 22 лютого 2021 року до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відхиляються Верховним Судом, оскільки, як зазначено судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції лише узагальнив зміст поданої позивачем заяви.
 
З огляду на те, що аргументи заявника не знайшли своє підтвердження, а позивач не позбавлений права звернутися до суду із окремою позовною заявою з відповідними вимогами, доводи касаційної скарги про обмеження йому доступу до правосуддя не приймаються.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин подання ним заяви від 22 лютого 2021 року, з висновками якого погодився й апеляційний суд, проте повноваження суду касаційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
 
Таким чином, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року.
 
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про скасування довіреності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак     Г. І. Усик