УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

21 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/525/20
адміністративне провадження № К/9901/15266/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, І.В. Желєзного
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства «МВСтрой» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернулось ПП «МВСтрой» з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області  з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю № ЗП 3036/573/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, прийняту 04 грудня 2019 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненко Олександром Олександровичем.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління Держпраці у Запорізькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно із відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 23 квітня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не було сплачено судовий збір.

07 червня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання Головного управління Держпраці у Запорізькій області про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовано відсутністю коштів на рахунках скаржника. В якості доказів відсутності коштів скаржник надав Суду Виписку по рахунках Державної казначейської служби України за 02 червня 2021 по коду програми 1206010 «Керівництво та управління у сфері промислової безпеки, охорони та гігієни праці, нагляду за додержанням законодавства про працю» загального фонду на рахунку Головного управління Держпраці у Запорізькій області в графі «Інші поточні видатки» по КЕКВ 2800 наявні кошти в розмірі (вхідний залишок) 0,00 грн. Скаржник вважає, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Вирішуючи заявлене клопотання щодо наявності підстав для відстрочення/звільнення від сплати судового збору, колегія суддів виходить із наступного. 

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою  статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою  статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України  розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
З преамбули Закону України «Про судовий збір» вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до  статті 1 цього Закону  судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша  статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди 
Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої  статті 8 Закону України «Про судовий збір»  можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є  захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Предметом спору в цій справі є рішення Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу на позивача за порушення вимог трудового законодавства.

Отже, в такому випадку, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення/звільнення від сплати судового збору. Обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини пов`язані з відсутністю у скаржника коштів не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору. 

Таким чином, для застосування судом положень частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Вивчивши клопотання про відстрочення/звільнення від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки скаржником не зазначено жодної підстави, яка б дала можливість дійти висновку про наявність підстав для відстрочення/звільнення від сплати судового збору.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 23 квітня 2021 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання надмірному тиску на суб`єктів господарювання» (набрав чинності 27 квітня 2021 року), яким внесено зміни у частину першу статті 5 Закону України "Про судовий збір" (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., N 14, ст. 87 із наступними змінами) шляхом включення пункту 20 такого змісту: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, його територіальні органи".

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зважаючи на те, що Головне управління Держпраці у Запорізькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою 23 квітня 2021 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання надмірному тиску на суб`єктів господарювання» від 4 березня 2021 року N 1320-IX, відповідно скаржник повинен сплатити судовий збір.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті  169, частини другої статті  332 Кодексу адміністративного судочинства України  касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на те, що станом на 21 липня 2021 року Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 17 травня 2021 року та не надано документа про сплату судового збору, колегія суддів доходить висновку про необхідність повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,  Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          В задоволенні клопотання Головного управління Держпраці у Запорізькій області про відстрочення/звільнення від сплати судового збору відмовити.

2.          Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства «МВСтрой» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -  повернути особі, яка її подала.

3.          Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний