УХВАЛА

16 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/13848/20
адміністративне провадження № К/9901/27964/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача          Бевзенка В.М.,
суддів:                     Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі № 160/13848/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі – відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо невірного розрахунку (зменшення) позивачеві розміру його посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 01.03.2018, на 01.01.2019 та на 01.01.2020, внаслідок їх визначення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлених Додатками 1 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», без врахування відомостей розміру норм державних соціальних гарантій – приміток Додатків 1 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у частині застосування для обчислення основного розміру грошового забезпечення позивачеві показника розміру 50 % мінімальної заробітної плати, установлених Законом України «Про Державний бюджет України» на 2018 рік, на 2019 рік та на 2020 рік;
- зобов`язати відповідача здійснити дії, щодо обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років позивачеві станом на 01.03.2018, на 01.01.2019 та на 01.01.2020, шляхом множення розміру 50 % мінімальної заробітної плати, установленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до норм та розмірів державних соціальних гарантій купівельної спроможності населення, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» і Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та надати в установленому порядку до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровської області оновлену Довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.03.2018, на 01.01.2019 та на 01.01.2020 для проведення перерахунку його пенсії та повідомлення, у відповідності до положень статті 24 Постанови ПФУ № 3-1, щодо підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення станом на 01.01.2019 та 01.01.2020, у відповідності до положень Порядку перерахунку ПФУ № 3-1 для створення формалізованого документу за формою додатку 5 Постанови ПФУ № 3-1.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2020, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021, апеляційну скаргу відповідача задоволено, внаслідок чого:
- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 скасовано;
- у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, позивач оскаржив її у касаційному порядку.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених КАС України.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження, Суд, зазначає наступне.
Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім цього, заявник зазначає про обставини, на підставі яких Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки мав би, на думку скаржника, підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.03.2018, на 01.01.2019 та на 01.01.2020 для проведення перерахунку його пенсії та повідомлення, у відповідності до положень статті 24 Постанови ПФУ № 3-1, щодо підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення станом на 01.01.2019 та 01.01.2020, у відповідності до положень Порядку перерахунку ПФУ № 3-1 для створення формалізованого документу за формою додатку 5 Постанови ПФУ № 3-1, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.
Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки аналіз та тлумачення доводів касаційної скарги у сукупності з відображеними обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті "а" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, а наведені відповідачем доводи не дають підстав вважати, що кінцеве рішення у цій справі матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Обставини та аргументи указані скаржником не є підставами для касаційного перегляду справи незначної складності розглянутої за правилами, оскільки скаржник у касаційній скарзі не довів того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Загалом, скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами “а”-“г” пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу у касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі № 160/13848/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Бевзенко
Судді                                                                                                              Я.О. Берназюк
                                                                                                              С.М. Чиркін