ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2021 року                                         Справа № 906/545/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Гудак А.В. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.05.2021 р. у справі № 906/545/21 (суддя Тимошенко О.М.)  
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діоріт"
про стягнення 3 163 235 рублів
за участю представників сторін:
позивача - Кондратюк А.О.; 
відповідача - не з`явився; 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діоріт" 3 163 235 рублів боргу.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №28/11/2019КЕ від 28.11.2019 р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.05.2021 р. у справі № 906/545/21 позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції прийняв до уваги положення Закону України "Про міжнародне приватне право", п. 9.3 договору постачання продукції № 28/11/2019КЕ від 28.11.2019 р., з огляду на те, що сторони не передбачили договором підсудність спорів судам України, враховуючи відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право", виключна підсудність судам України, визначена ст.77 Закону України "Про міжнародне приватне право" у даній справі відсутня, дійшов висновку, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Житомирської області.
Скаржник зазначає, що п. 9.3. додаткової угоди від 11.05.2021 р. № 5 до договору поставки продукції від 28.11.2019 р. № 28/11/2019КЕ сторони  передбачили, що спір за вказаним договором підлягає вирішенню в Господарському суді Житомирської області. Тобто відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 ЗУ "Про міжнародне приватне право", сторони передбачили у додатковій угоді № 5 від 11.05.2021 р. підсудність справи з іноземним елементом Господарському суду Житомирської області, а відтак висновок суду першої інстанції про те, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України є безпідставним.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В., суддя Гудак А.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 р. було відкрито апеляційне  провадження; розгляд справи призначено на 01.07.2021 р. об 12:00 год.
Розпорядженням керівника апарату суду від 29.06.2021 р. № 01-04/366 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії у даній справі - Мельника О.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2021 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Маціщук А.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Відповідач  правом, передбаченим ст. 263 ГПК України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу суду не подав.

Представник позивача в судовому засіданні 01.07.2021 р. підтримав доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги, ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Житомирської області.
Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 01.07.2021 р., хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та заздалегідь, причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, беручи до уваги строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями  ст. 20 ГК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
ГПК України  визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).
Параграфом 3  глави 2 ГПК України  урегульовано територіальну юрисдикцію (підсудність).
Відповідно до  частини першої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Статтею 45 ГПК України  визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у  статті 4 цього Кодексу.
Згідно з приписами частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини другої  статті 4 ГПК України  юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Частиною четвертою статті 4 ГПК України унормовано, що відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.
Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (стаття 365 ГПК України).
Разом з тим, у розгляді справ у спорах за участю іноземних підприємств і організацій господарським судам України слід виходити із встановленої  статтею 11 ГПК України  пріоритетності застосування правил міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо правил, передбачених законодавством України.
Згідно з частиною першою  статті 366 ГПК України  підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Так, питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із  Законом України "Про міжнародне приватне право".
Відповідно до приписів частини першої  статті 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони прямо передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності, коли таке право у сторін відсутнє (стаття 77 вказаного Закону).
Статтею 77 названого Закону визначені випадки виключної підсудності справ з іноземним елементом судам України, при цьому  статтею 78 вказаного Закону  передбачено, що компетенція інших органів України щодо розгляду справ з іноземним елементом визначається законами України з урахуванням статей 75-77 цього Закону.
Таким чином, Закон України "Про міжнародне приватне право" закріплює право сторін відповідної угоди на вибір підсудності справи з іноземним елементом, тобто на укладення так званої "пророгаційної угоди", що, в свою чергу, не лише обґрунтовує компетенцію обраного суду, але й виключає можливість вирішення такого спору в суді іншої держави.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про стягнення 3 163 235 рублів боргу у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору № 28/11/2019КЕ від 28.11.2019 р., який укладений між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Діоріт".

Матеріалами справи підтверджується, що місцезнаходженням відповідача у даній справі - ТОВ "Діоріт" є Російська Федерація.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що пунктом 9.3 договору постачання продукції №28/11/2019КЕ від 28.11.2019 р., сторони домовилися, що якщо сторони не дійдуть до згоди про вирішення спору в позасудовому порядку, спір підлягає розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України.
Однак суд першої інстанції не врахував, що п. 9.3. додаткової угоди від 11.05.2021 р. № 5 до договору поставки продукції від 28.11.2019 р. № 28/11/2019КЕ сторони передбачили, що якщо сторони не дійдуть до згоди про вирішення спору в позасудовому порядку, то спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Господарському суді Житомирської області за адресою: м. Житомир Україна, із застосуванням законодавства і матеріального, процесуального права України.

Тобто, умови договору постачання продукції № 28/11/2019КЕ від 28.11.2019 р. з врахуванням  додаткової угоди від 11.05.2021 р. № 5 містять положення, які передбачають підсудність справи з питань, що виникають з нього судам України, а саме - Господарському суду Житомирської області. 

Отже, враховуючи те, що сторони передбачили у додатковій угоді від 11.05.2021 р. № 5 до договору поставки продукції від 28.11.2019 р. № 28/11/2019КЕ підсудність спорів судам України, беручи до уваги положення ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", колегія суддів дійшла висновку, що спір у даній справі підлягає вирішенню в господарських судах України.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про неможливість розгляду цього спору та передчасного висновку про наявність підстав для застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, що призвело до порушення норм процесуального права та як наслідок винесення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Згідно ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У відповідності до п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 275, 280 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Житомирської області від 25.05.2021 р. у справі № 906/545/21 скасуванню, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

Оскільки, суд апеляційної інстанції не приймає остаточного рішення у справі, а остання передається для подальшого розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275, 280 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.05.2021 р. у справі №906/545/21 - скасувати.

3. Справу передати до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.

Повний текст постанови складено 02 липня  2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Олексюк Г.Є. 

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.