Ухвала
Іменем України
 
14 липня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 201/9212/18
провадження № 61-10574ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення у справі повторної будівельно-оціночної експертизи.
 
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року повернуто особі, яка її подала. 
 
26 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
У касаційній скарзі міститься клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що про існування оскаржуваної ухвали апеляційного суду заявник дізнався 28 травня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується розпискою представника позивача на заява про ознайомлення із матеріалами справи. 
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, зокрема ознайомлення із оскаржуваним судовим рішенням у суді 28 травня 2021 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.   
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження. 
 
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги. 
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
 
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
 
Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, передбачені частиною першою статті 353 ЦПК України.  
 
Враховуючи те, що частиною першою статті 353 ЦПК України не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, суд апеляційної інстанції, керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що апеляційна скарга позивача підлягає поверненню особі, яка її подала. 
 
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що ухвала про відмову у призначенні експертизи є способом забезпечення доказів судом та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду згідно з пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України, з огляду на таке. 
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.  
Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).
 
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. 
 
Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. 
 
Зі змісту ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року вбачається, що позивач звертався до суду із клопотанням про призначення у справі повторної будівельно-оціночної експертизи, на вирішення якої просив з`ясувати обставини, необхідні для розгляду справи. 
 
Наведені обставини не свідчать про, те що існують докази, які у майбутньому можуть бути втрачені або збирання або подання яких стане згодом неможливим чи утрудненим. 
 
Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивач звертався до суду із клопотанням про забезпечення доказів відповідно до наведених вище положень ЦПК України.
 
Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.
 
Отже, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
 
Керуючись частинами першою, четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року. 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик