Справа № 347/254/21 
Провадження № 22-ц/4808/881/21 
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
       судді-доповідача                Девляшевського В.А., 
                       суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду, ухвалене головуючим суддею Гордієм В.І. 13 квітня 2021 року,
в с т а н о в и в:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Косівського районного суду від 29.03.2019 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач зазначила, що на даний час стягувана сума є недостатньою для того, щоб забезпечувати дітей всім необхідним. У зв`язку із суттєвою зміною прожиткового мінімуму, просила позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 3000 грн на кожну дитину до досягненням ними повноліття.
Рішенням Косівського районного суду від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів визначений рішенням Косівського районного суду від 29.03.2019. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1900 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів в розмірі по 1900 грн розпочато з дня вступу рішення в законну силу. Стягнуто з ОСОБА_2 908 грн судового збору.
Не погоджуючись із даним рішенням суду,  ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального та матеріального права. На думку апелянта, судом не враховано факт погіршення матеріального стану відповідача, оскільки на даний час він ніде не працює та не отримує додаткового доходу. 29.11.2019 відповідача звільнено з роботи водія автотранспортних засобів.  ОСОБА_2  зазначив, що позивачкою не надано доказів суттєвого погіршення її матеріального стану, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров`я, що є підставою для збільшення аліментів. На думку апелянта, місцевий суд не врахував висновки щодо застосування норм права з цього питання, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18. Апелянт вказує, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених в виконавчому листі. Просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляв, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції з врахуванням ст. ст. 180, 182 та 192 СК України, дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі по 1900 грн щомісячно на кожну дитину. Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-5).
Рішенням Косівського районного суду від 29 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, а неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю (а.с. 6).
Рішенням цього ж суду від 29 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину (а.с. 7).
Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання дітей до 3000 грн щомісячно на кожну дитину, ОСОБА_1 зазначала про недостатність розміру стягуваних аліментів для належного забезпечення дітей. При цьому посилалась на норми сімейного законодавства, які регулюють критерії визначення розміру аліментів.
Заперечуючи проти позову, відповідач спростовував інформацію про покращення свого матеріального становища з часу ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів у 2019 році. Натомість звертав увагу, що на даний час його матеріальний стан погіршився, оскільки він не працює. На підтвердження вказаних доводів надав копію трудової книжки, з якої вбачається, що він звільнений з роботи 29.11.2019 (а.с. 25).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я.
Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивачка не надала жодних доказів суттєвого погіршення свого матеріального становища, значного покращення матеріального становища платника аліментів, зміни свого сімейного стану або погіршення свого стану здоров`я тощо після ухвалення Косівським районним судом 29 березня 2019 року рішення про стягнення аліментів, що за положеннями статі 192 СК України є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів.
Суд, ухвалюючи рішення не навів жодних мотивів збільшення розмірів аліментів до 1900 грн на кожну дитину щомісячно.
Разом з тим саме лише посилання на статтю 192 СК України не може бути підставою для збільшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до цієї статті.
У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).
Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
Однак, на такі вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув.
Оскільки позивачем не доведено, що після постановлення у 2019 році судового рішення про стягнення аліментів в розмірі по 1500 грн на кожну дитину змінилось сімейне становище та матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та наданням відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищезазначене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить переконання, що рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального і процесуального права. А отже воно не може вважатися законним та обґрунтованим.
Таким чином апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа відноситься до малозначних в силу закону. А тому ухвалене в ній рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Косівського районного суду від 13 квітня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач:                                                         В.А. Девляшевський 
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               В.Д. Фединяк
Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року.