Єдиний унікальний номер 234/7879/21 
Номер провадження 22-ц/804/2130/21        

Головуючий у 1 інстанції Кравченко О.Ю.                                               Єдиний унікальний номер 234/7879/21
Доповідач  Папоян В.В.                                                                                 Номер провадження 22-ц/804/2130/21

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Папоян В.В. 
суддів Канурної О.Д., Корчистої О.І., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін  в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2021 року у цивільній справі  за позовом ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди (головуючий у 1 інстанції суддя Кравченко О.Ю.), 

В С Т А Н О В И В :
У червні 2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України про розірвання договору з надання експертної оцінки демонтажно-будівельних робіт, стягнення матеріальної та моральної шкоди. 
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Краматорського міського суду Донецької області. 
В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач є споживачем з надання послуги по оцінці будівельних робіт, які фактично він не отримав, та помилково дійшов до висновку, що на спірні правовідносини Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується. Передання справи на розгляд Ленінського районного суду м.Харкова порушує конституційні права позивача. Судом також не враховано також, що місцем проведення судової експертизи є м.Краматорськ.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ст. 368 та ч.ч.2, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.
Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про передачу справи на розгляд іншого суду, розгляд якої відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), то відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору з надання послуг експертної оцінки демонтажно-будівельних робіт, стягнення матеріальної та моральної шкоди. 
В обґрунтування вимог зазначав, що ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у цивільній справі №234/5986//16-ц за його позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, було призначено будівельно-технічну експертизу. На вирішення експерта поставлено наступні питання: яка вартість робіт (за ринковими цінами) з демонтажу пошкодженого дерев`яного межового паркану між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , включаючи демонтаж паркану, демонтаж бетонного фундаменту, вирубування дерев, викорчовування коренів та їх вивезення; яка вартість робіт (за ринковими цінами) з встановлення нового дерев`яного межового паркану між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Проведення експертизи доручено експертам Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз.
25 жовтня 2017 року експертом Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Сафіяном Д.В. було складено висновок №1862 на виконання зазначеної ухвали.
Згідно відповіді Міністерства юстиції України №300/Р-9184/6.3 від 06.04.2021 року Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз реорганізовано шляхом приєднання його до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.
Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що судовим експертом отримано повну передплату послуги з проведення експертної оцінки але експерт виконав свою роботу неналежним чином, надав протиправний, фальсифікований висновок. Отже зазначеними діями було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а також йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду.
При зверненні до суду в позовній заяві ОСОБА_1 було зазначено адресу відповідача: АДРЕСА_1 , що відповідає юридичній адресі та підтверджується витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та Статутом ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, якій затверджено наказом Міністерства юстиції України від 04.02.2021 №435/5.
За таких обставин, постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова, суд першої інстанції виходив з того, що місцезнаходження відповідача відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) саме цього суду.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.
Статтею 27 ЦПК України встановлені загальні правила підсудності. Так, відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Згідно ч.7 ст.28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.
Оскільки відповідач знаходиться у Холодногірському (попередня назва - Ленінський) районі міста Харкова, то рішення суду першої інстанції щодо передачі справи за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова є правомірним.
Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що спірні правовідносини пов`язані із захистом прав споживача та відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України справа може розглядатися у Краматорському міському.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт, послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п.19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб;
За п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги
Таким чином, визначальним для визначення правовідносин як таких, що регулюються законодавством з захисту прав споживачів, є те, що послуга надається для задоволення особистих потреб споживача особою, яка є суб`єктом господарювання.
У даному випадку убачається, що предметом спору є проведення судової експертизи неналежної якості, яка призначена ухвалою суду під час розгляду цивільної справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду
Згідно зі ст. 7 цього ж закону судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.
Відповідно до п.1.6 Статуту Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України ННЦ є державною спеціалізованою науковою установою, яка належить до сфери управління Міністерства юстиції України, і відповідно до законодавства України здійснює судово-експертну, науково-технічну, науково-організаційну й освітню діяльність у галузі експертизи, криміналістики та права.
Згідно п.6.1 Національний науковий центр є неприбутковою бюджетною установою, утримання якого здійснюється за рахунок коштів загального фонду державного бюджету відповідно до чинного законодавства.
Таким чином, юридична особа відповідача є державною бюджетною установою, та не можна стверджувати, що вона здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг, що охоплювалося б дією Закону України «Про захист прав споживачів».
Тобто убачається, що спірна експертиза була призначена за ухвалою Краматорського міського суду від 22 листопада 2016 року, а не відповідно до договору між відповідачем та позивачем для задоволення особистих потреб останнього.
За таких обставин немає підстав для застосування ч.5 ст.28 ЦПК України щодо підсудності справи за місцезнаходженням позивача.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду,  зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає  принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,  § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи за встановленою територіальною підсудністю згідно ст. ст. 31, 187 ЦПК України. Ухвала суду першої інстанції винесена з додержанням вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для її скасування.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд  

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: 
                                                                                                                           В.В. Папоян

                                                                                                                            О.І. Корчиста

                                                                                                        О.Д. Канурна