П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  2-а-1/11 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Баськов М.М.   
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
14 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення недоплаченого грошового утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити судовий контроль за виконанням Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області та Державною казначейською службою України рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.12.2018 року у справі №2-а-1/11 за позовом   ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій областi про стягнення недоплаченого грошового утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату, та зобов`язати їх упродовж 10 днів подати звіт про виконання цього судового рішення.
Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20.04.2021 року  заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.12.2018 року задоволено частково. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області протягом десяти днів з дати набрання чинності цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.12.2018 року у справі №2-а-1/11 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області про стягнення недоплаченого грошового утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.12.2018 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 року, позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області про стягнення недоплаченого грошового утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату задоволено. Стягнуто з ТУ ДСА в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 38867,26 грн. щомісячного грошового утримання судді та 146923,42 грн. компенсації за його несвоєчасну виплату, а всього 185790,68 грн.
26.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про виконання цього судового рішення.
Листом директора юридичного департаменту Державної казначейської служби України В.Воліка за №5-08-08/23300 від 21.12.2020 року заяву ОСОБА_1 разом із оригіналом виконавчого листа було надіслано до Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, яке, в свою чергу, листом за №04-17-08/8989 від 28.12.2020 року повернуло їх до Державної казначейської служби України.
В подальшому Державна казначейська служба України листом за №5-11-11/3585 від 16.02.2021 року повідомила позивача про те, що "...вказане рішення суду не може бути виконане Казначейством України у викладеній редакції, оскільки відомості про боржника у виконавчому листі не відповідають сутності стягнення та резолютивній частині рішення".
Наразі судове рішення залишається невиконаним.
Задовольняючи заяву про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду відповідачем у повному обсязі не виконано, а тому дійшов висновку про необхідність встановлення відповідачу строку подання до суду звіту про виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції, в частині що оскаржується, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, вказаною нормою передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили  суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року зазначив, що право на судовий захист, передбачене   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання,    є судовий контроль.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005 року, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009 року).
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.
Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.
Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.
У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.
Враховуючи що судове рішення не виконується тривалий час, з метою усунення існуючого порушення прав позивача та забезпечення ефективного виконання рішення суду наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
При цьому, суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки Державна казначейська служба України не є відповідачем по справі №2-а-1/11 за позовом   ОСОБА_1 до ТУ ДСА в Хмельницькій області про стягнення недоплаченого грошового утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату, тому вона не є суб`єктом владних повноважень до якої позивач може пред`явити вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення за правилами ст. 382 КАС України.
А тому, заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26.12.2018 року слід задовольнити частково.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20.04.2021 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Матохнюк Д.Б.