ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/981/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  17 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                     Беспалова О.О.
                                        Ключковича В.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою (складеною російською мовою) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення страхового стажу ОСОБА_1 на один місяць при загальному підсумовуванні його складових за всі роки трудової діяльності;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області включити загублений місяць до страхового стажу з часу розрахунку і призначення пенсії;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині відмови включити до страхового стажу ОСОБА_1 січень 2019 року в алгоритм розрахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 28 днів страхового стажу січня 2019 року з місця виплати страхового внеску за січень 2019 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині використаного алгоритму розрахунку страхового стажу часу роботи ОСОБА_1 у колгоспі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області визнати 7 місяців стажу колгоспного стажу ОСОБА_1 у 1978 році та 10 місяців і 9 днів колгоспного стажу в 1979 році з часу надання довідки, яка підтверджує трудову участь у суспільній діяльності;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині невизнання записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 достатніми для визначення часу його навчання в МДІАІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області визнати 5 років 8 місяців страхового стажу часу навчання ОСОБА_1 в МДІАІ з 30.10.1979 по 29.06.1985 з часу розрахунку та призначення пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням часу виникнення підстав для перерахунку при коригуванні страхового стажу ОСОБА_1 , розрахувати та виплатити недоплачену суму пенсії за весь період цієї недоплати.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року даний адміністративний позов повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року та направити справу для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані зокрема тим, що судом першої інстанції не було вирішено клопотання позивача забезпечити гарантії держави, передбачені ч. 3 ст. 10 Конституції України, ч. 3 ст. 15 КАС України та ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» на звернення з позовною заявою, клопотанням, заявами на російській мові їх викладу, з додатками - на мові їх оригіналу. Також, апелянт вважає помилковим врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду при прийнятті оскаржуваного судового рішення. Разом з цим, апелянт наголошує, що вимога суду першої інстанції про надання процесуальних документів українською мовою, є дискримінацією його законних прав, оскільки він не володіє українською мовою письмово, у той час, як суд наділений повноваженнями звернутись до послуг перекладача.
За наведених обставин, апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі про повернення апеляційною скарги є передчасними, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення позовної заяви незаконним. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано до суду клопотання про проведення правової експертизи.
Розглянувши зазначене клопотання апелянта, колегія суддів не вбачає правових підстав для його задоволення, оскільки, по-перше, відповідно до приписів ст. ст. 69, 112, 113 КАС України висновок експерта з питань права не є доказом, а його прийняття та врахування є правом, а не обов`язком суду, а по-друге такий висновок може стосуватися лише передбачених КАС України питань - застосування аналогії закону чи аналогії права чи змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у січні 2021 року позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою, викладеною на російській мові.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 вказану позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.160-161 КАС України та встановлено позивачу 10-денний термін з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: 
- надати копії усіх заповнених сторінок паспорту громадянина України - ОСОБА_1 ; 
- надати позовну заяву, викладену українською мовою (два примірники); 
- надати належним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви (два примірники); 
- надати заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
18 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача викладена на російській мові про ухвалення рішення по заявленому  клопотанню та корегування дати роботи над недоліками позовної заяви, у якому позивач просить суд вирішити питання по заявленому ним у позовній заяві клопотанню про забезпечення гарантії держави, передбаченої ч.3 ст.10 Конституції України, ч.3 ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.3 ст.12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на звернення до суду з позовною заявою, клопотаннями, заявами, що викладені російською мовою.
Розглянувши вказану заяву позивача, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вказаних позивачем у клопотанні норм законодавства, а також сталої правової позиції Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, проте процесуальні документи (позовна заява, клопотання та заяви) мають бути викладені та подані до суду лише державною мовою. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання позивача.
Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що вимоги ухвали суду від 02.02.2021 позивачем не виконано, будь-яких доказів усунення недоліків позовної заяви позивачем до суду не було надано у зв`язку з чим, суд першої інстанції, керуючись приписами п. 1 ч.4 ст. 169 КАС України дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу з усіма доданими до неї документами.
Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Як вже зазначалось, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції було вказано про необхідність усунути позивачем недоліки позовної заяви, зокрема, шляхом надання суду у десятиденний строк з дня отримання ухвали відповідної ухвали суду позовну заяву, викладену українською мовою (два примірники).
Водночас, позивач вважає зазначені вимоги суду першої інстанції безпідставними та необґрунтованими та такими, що позбавляють його права доступу до правосуддя.
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо вказаних недоліків позовної заяви, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.
Аналогічна правова норма визначена у ч. 1 ст. 15 КАС України відповідно до змісту якої судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 15 КАС України, суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють
          Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
          Таким чином, учасники судового процесу які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи (у тому числі позовні заяви та апеляційні скарги) мають бути подані лише державною мовою.
          Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду у справах від 22 квітня 2019 року та від 18 вересня 2019 року у справі № 826/7716/17, від          19 вересня 2019 року у справі №11-955зі19 (9901/98/19) та від 12 лютого 2020 року у справі № 9901/12/20.
Підстав для відступлення від цих правових висновків немає.
Разом з цим, як вірно було зазначено судом першої інстанції, ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.
          Відповідно до статті 1 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
          Згідно зі статтею 3 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.
          Нормами статті 8 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", передбачено, що право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства та правової позиції Верховного Суду слідує, що передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання процесуальних документів (у тому числі позовних заяв та апеляційних скарг) державною мовою не є звуженням прав позивача чи дискримінацією останнього за мовною ознакою, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Крім того, колегія суддів зауважує, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у даній справі апеляційну скаргу позивача було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам КАС України та запропоновано усунути відповідні недоліки апеляційної скарги, зокрема, шляхом подання суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали апеляційної скарги викладеної державною (українською) мовою.
Вказані вимоги апелянтом було виконано, що у свою чергу, свідчить про те, що аналогічні вимоги суду першої інстанції щодо надання до суду позовної заяви, викладеної українською мовою не зумовлюють позбавлення позивача права доступу до правосуддя, оскільки позивач мав реальну можливість забезпечити їх виконання та усунути відповідні недоліки позовної заяви.
Окрім цього, колегією суддів встановлено, що інші вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 апелянтом взагалі не були усунуті, зокрема, позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги ухвали суду від 02.02.2021 позивачем не виконано, будь-яких доказів усунення недоліків позовної заяви позивачем до суду не було надано.
Отже, з огляду на те, що вимоги суду першої інстанції зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху були правомірними, проте у встановлений судом строк не виконані позивачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачам відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.
У свою чергу, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про наявність підстав визначених ст. 320 КАС України для скасування судового рішення та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 312, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович