ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6306/21 Справа № 214/6286/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року, ухваленого суддею Євтушенком О. І. в місті Кривому Розі, повний текст рішення суду складено 19 квітня 2021 року,- 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.03.2006 року. За час шлюбу у них народилися двоє дітей. Відносини з відповідачем з часом згасли, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. 
Спільного господарства та спільного бюджету сторони не ведуть, проживають окремо. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, оскільки вони припинили цікавитись та приділяти увагу одне одному, як того потребує чоловік та жінка. Позивач стверджує, що примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_3 ), зареєстрований 04 березня 2006 року Дзержинським відділом реєстрації актів  цивільного стану Криворізького міського управління юстиції  Дніпропетровської області, актовий запис №105 – розірвано.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишено без змін – « ОСОБА_4 ».
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
       В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ч. 1 ст. 110 СК України , відповідно до якої представник позивача не має права підписувати заяву про розірвання шлюбу, що свідчить про те, що заяву подано неповноважною на те особою.
Позов розглянуто за відсутності відповідача, що позбавило її права, надавати пояснення щодо захисту своїх прав та інтересів.
У відзиві на апеляційну скаргу  відповідача, до якого додано докази надсилання копій відзиву  іншим учасникам справи, представник позивача ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 , яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_6 яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог,наданого відзиву, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 04 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_3 ) укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2020 року (а.с.5).
Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6 -7).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для розірвання шлюбу між сторонами, оскільки шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з відсутністю різними поглядами на сімейне життя, вони перестали приділяти належну увагу один одному та зрозуміли, що є різними людьми. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, проживають окремо.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.
Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.
Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Статтею109 цього Кодексу визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно із п.10 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, не погоджується на примирення. На підставі цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Шлюб - це сімейний союз. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Стаття 111 СК України передбачає право суду вжити заходів щодо примирення подружжя.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції, з урахуванням відповідного клопотання відповідача, суд застосовував положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї. Після закінчення строку на примирення позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, не заперечувала з приводу розірвання шлюбу.
З наявній в матеріалах справи заяві адресованій Саксаганському районному суду, відповідач ОСОБА_2 визнала заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Справу розглянути у її відсутність. (а.с.74). 
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя.         
       Доводи апеляційної скарги відповідача в частині не участі сторін в судовому засіданні для дачі особистих пояснень та з`ясування їх позиції щодо розірвання шлюбу, колегія суддів вважає необґрунтованими. За змістом ст.ст. 13, 43 ЦПК України, особа, яка бере участь у розгляді справи, розпоряджається своїми правами на власний розсуд, в тому числі й правом безпосередньої участь у справі.
       Заява відповідача ОСОБА_2 від 19 квітня 2021 року адресована Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу про визнання позову про розірвання шлюбу та розгляд справи за її відсутності, свідчить про обізнаність відповідача про існування порушеної щодо неї справи в суді та її підстав.
Оскільки право сторін на особисту участь у розгляді справи, подання доказів та надання особистих пояснень не було порушено, розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності сторін, не призвів до неправильного встановлення обставин справи та її вирішення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування правильного по суті рішення суду за наведених обставин.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо подання заяви неповноважною особою, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 110 СК України представник позивача не має права підписувати заяву про розірвання шлюбу, не заслуговують на увагу, оскільки станом на час звернення з позовними вимогами - 07.09.2020 року дана стаття таких обмежень не передбачала.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -        

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: