Справа № 297/450/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       08 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів : Кожух О.А., Бисаги Т.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2021 року у складі судді Ільтьо І.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
встановив :

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позов мотивовано тим, що 10.11.2007 року між  ОСОБА_2  та ОСОБА_1  укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Берегівського РУЮ за актовим записом № 172. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Протягом двох років після розірвання шлюбу відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки. З березня 2020 року відповідач почав здійснювати перекази на утримання доньки. Враховуючи, що перекази здійснювані відповідачем не є систематичними, тому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 6000 грн. щомісячно, і до досягнення донькою повноліття.
12.04.2021 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття.
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2021 року змінений позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 09.03.2021 року і до досягнення нею повноліття. Вирішено питання по судовим витратам.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього на користь позивача на утримання дитини 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалам справи доказам. Апелянт звертає увагу на те, що судом не взято до уваги той факт, що в нього є двоє дітей від першого шлюбу, яким він надає матеріальну допомогу, а також з ним проживають батьки пенсіонери, які за станом здоров`я потребують його допомоги.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема, вказує на те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки діти відповідача від попереднього шлюбу є повнолітніми, проживають за кордоном, працюють та мають самостійний заробіток, а у справі відсутні докази того, що апелянт надає їм матеріальну допомогу. Крім того, позивач вказує, що батьки апелянта не проживають разом із ним, оскільки такі виїхали на постійне місце проживання до Угорщини. З доданого до апеляційної скарги витягу хвороби вбачається, що батько апелянта проходить лікування у відділенні Ендокринології та діабетології Верхньої Сабочської лікарні, однак такий є застрахованою особою в Угорщині, номер страх.:132-710/813.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи встановлено,  що 10.11.2007 року між  ОСОБА_2  та ОСОБА_1  укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Берегівського РУЮ за актовим записом № 172.
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2018 року шлюб між  ОСОБА_2  та ОСОБА_1 розірвано.
Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.
Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 статті 150 СК Українивизначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.1 ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу Українипередбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)
Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів на дитину в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з посиланням на утримання апелянтом двох дітей від першого шлюбу не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України апелянтом не подано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що на його утриманні перебувають діти від першого шлюбу.
Стосовно доводів апеляції про наявність на утриманні у апелянта батьків пенсійного віку, то такі доводи також не беруться до уваги, оскільки батьки апелянта отримують пенсію і можуть забезпечити свої мінімально необхідні життєві потреби.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2021 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2021 року.
Головуючий :
Судді: