ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/11920/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Сидоренко Д.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, в якому просив суд:
-рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначення допомоги при народженні дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - оформлену листом Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 11.09.2020 року №Г-82/1 «Про розгляд звернення», визнати протиправним та скасувати;
-зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішення відповідача про відмову у призначені допомоги при народженні дитини, оформлене листом від 11.09.2020р. №Г-82/1 «Про розгляд звернення» порушує інтереси сина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є необґрунтованим, суперечить закону та принципу верховенства права.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначення допомоги при народженні дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - оформлену листом Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 11.09.2020 року №Г-82/1 «Про розгляд звернення»; зобов`язано Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради  повторно розглянути заяву ОСОБА_1  щодо призначення допомоги при народжені дитини, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати  та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, з підстав не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 14.12.2017, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк. У даному Свідоцтві батьком зазначено ОСОБА_1 , а матір`ю – ОСОБА_3 . Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво - Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Відповідно до Довідки від 04.09.2020 за № 1205-5000303935 ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
09.09.2020 позивач звернувся до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою (вх.№Г-82/1), в якій зазначено, що 02.09.2020 позивач надав відповідачу всі належні документи для отримання соціальної виплати на дитину, однак у задоволенні заяви управлінням відмовлено. Просить зазначити про причини відмови у письмовій формі.
Листом вих.№Г-82/1 від 11.09.2020р. Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради повідомило позивача про розгляд його звернення від 09.09.2020 та зазначено, що відповідно до пункту 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого  постановою КМ України від 27.12.2001р. №1751  (за змінами) допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Програмне забезпечення ПКТ АСОПД/КОМТЕХ - соц, яке використовується при призначенні усіх видів соціальних допомог та компенсацій, не передбачає призначення допомоги через 12 календарних місяців після народження дитини.
Позивач, вважаючи протиправним рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про відмову у призначення допомоги при народженні дитини викладене    у формі листа від 11.09.2020 року №Г-82/1 «Про розгляд звернення», звернувся до суду за захистом прав та інтересів.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 46 Конституції України соціальний захист є конституційною гарантією громадян України.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»  кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 1 статті 13 цього Закону визначено, що з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.
Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.
За змістом статтей 4, 5, 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів, з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону.
За приписами  статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. 
Даний перелік документів є вичерпним. 
Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. 
Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначені норми Закону кореспондують положенням Порядку № 1751.
Крім того, відповідно до  статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII  будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
З матеріалів справи слідує, що дитина – ОСОБА_2 , у зв`язку із народженням якої позивач звернувся за отриманням допомоги, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, а звернення до Управління СЗН про призначення допомоги надійшло вперше 09.09.2020, тобто після спливу 12 місяців від дня народження дитини.
Відповідно до Довідки від 04.09.2020 за № 1205-5000303935, позивач став на облік, як внутрішньо переміщена особа, 04 вересня 2020 року.
З приводу пропуску строку звернення позивачем з вказаної заявою колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що у позивача були підстави, які перешкоджали своєчасному зверненню за отриманням допомоги при народженні дитини, оскільки як зазначено в свідоцтві про народження дитини ОСОБА_2 місцем народження є місто Донецьк Донецької області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085   (із змінами та доповненнями) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого серед іншого входить і місто Донецьк Донецької області.
Отже, оскільки дитина народилася на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України, що безумовно встановлює певні труднощі у своєчасному отриманні державної допомоги при народженні дитини, які пов`язанні з не функціонуванням державних органів, які мають право вирішувати питання на зазначеній території, певних складнощів у пересуванні по лінії зіткнення з новонародженою дитиною, отримання статусу переміщеної особи, а також у відсутності свідоцтва про народження дитини, яке має юридичну силу на підконтрольній території України.
Окрім цього суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
За положеннями частини 7 статті 7 Сімейного кодексу України  дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених  Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано  Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що позивач та його дитина є громадянами України, мають такі ж конституційні права як і інші громадяни України; законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання, а тому відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та встановлених у справі обставин, враховуючи інтереси дитини, позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини.
Крім того, відповідно до пункту 10 Порядку №1751, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.
Отже, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює   призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16-а, від 2 жовтня 2018 року у справі №495/3711/17, від 20.11.2018 у справі №226/317/17, від 24 квітня 2019 року у справі №462/431/17, від 07 квітня 2020 року у справі №226/450/17.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, однак не дає підстав стверджувати, що даний термін є присічним та не може бути поновленим при наявності поважних причин, а в даному випадку позивач з об`єктивних причин був позбавлений можливості вільно звертатися до відповідача щодо отримання допомоги при народженні дитини.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко