УХВАЛА

29 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 804/1382/16
адміністративне провадження № К/9901/27320/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28  січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021  року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, (далі - ГУМВС України в Дніпропетровській області), Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП в Дніпропетровській області), в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 06 листопада 2015  року №485 о/с в частині звільнення у запас Збройних Сил України начальника сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_1 ; поновити його на посаді начальника сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області; зобов`язати ГУНП в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" та видати відповідний наказ з цього приводу; стягнути з ГУМВС України в Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 9584,00 грн та 2396,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року, в позові відмовлено.
Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2019 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року, а справу на правлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28   січня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06 листопада 2015 року №485 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1 . Поновлено позивача на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Самарського РВ ДМУ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07   листопада 2015 року. Зобов`язано ГУ НП в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у ГУ НП в Дніпропетровській області. Стягнуто з ГУ МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 9584,00 грн. У задоволенні іншої частині позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року змінено рішення суду першої інстанції, абзац п`ятий якого викладено наступним чином: «Стягнуто з ГУ МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 205  668,88 грн». В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року залишено без змін.
21 липня 2021 ГУ МВС України у Дніпропетровській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28   січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021   року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати судові рішення та відмовити в позові.
Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення з органів МВС, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України "Про запобігання корупції" суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявником такі не зазначено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28   січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська