ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 р.	Справа № 13083/10/2070	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.03.21 по справі № 13083/10/2070
за позовом ОСОБА_1      
до Державної митної служби України                  
про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі,
ВСТАНОВИВ:
10.07.2020 до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , яку передано в провадження головуючого судді 03.08.2020 з урахуванням строку перебування у відпустці (т.3 а.с.183), в якій позивач просив суд:
- визнати причину пропуску строку для подання заяви - поважною та поновити строк для подачі заяви;
- визнати протиправною бездіяльність Державної митної служби України по виконанню постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 2-а-13083/10/2070 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці;
- зобов`язати Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній митній служби України на посаді рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 2-а-13083/10/2070 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 клопотання ОСОБА_1 про визнання причини пропуску строку для подання заяви - поважною та поновити строк для подачі заяви - залишено без задоволення.
Заяву ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України (про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та встановлення судового контролю) від 10.07.2020 по справі № 2а-13083/10/2070 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі - повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 01.09.2020 подав апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
За результатами розгляду апеляційної скарги, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року по справі №13083/10/2070 скасовано. Справу № 13083/10/2070 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно супровідного листа від 03.02.2021 справа №13083/10/2070 надійшла до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 18.02.2021 за вх.№01/15394/21.
25.02.2021 за вх.№01-26/17678/21 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому просив суд, розгляд заяви про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень Державної митної служби України та встановлення судового контролю за виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі №2-а-13083/10/2070 в частині поновлення позивача на посаді рівнозначній посаді начальника Купянської митниці в судовому засіданні з викликом сторін. Також, просив суд повідомити про час та місце слухання справи у передбачений законодавством спосіб.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року клопотання ОСОБА_1 про визнання причини пропуску строку для подання заяви - поважною та поновити строк для подачі заяви - залишено без задоволення.
Заяву ОСОБА_1 , подану 10.07.2020 в порядку ст. 383 КАС України у справі №2а-13083/10/2070 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі - повернуто заявнику без розгляду.
Заяву ОСОБА_1 , подану 10.07.2020 в порядку ст. 382 КАС України у справі №2а-13083/10/2070 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяви позивача у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що протягом всього періоду (починаючи з 2010 року і по теперішній час) позивач намагався шляхом звернення до суду, до Державної виконавчої служби, звернення до керівництва Держмитслужби, Міндоходів, ДФС, знов створеної Держмитслужби — вирішити одне питання - реалізувати своє конституційне право на працю — поновлення на посаді начальника митниці.
Норми КАС не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював. 
Позивач вважає, що для виконання рішення про поновлення на роботі недостатньо видати наказ про поновлення на роботі, не повідомляючи про це стягувана, а й ще необхідно виконати ряд дій, які б свідчили про реальне допущення незаконно звільненого працівника до виконання службових обов`язків.
Позивач наголошує, що тільки після здійснення всіх зазначених вище дій, фактичного допущення працівника до роботи, державний виконавець мав скласти акт про фактичне виконання судового рішення.
Як свідчать копії документів, доданих до позовної заяви, на даний час судове рішення не виконано, і на роботі я не поновлений, що підтверджується копією відповіді Держмитслужби України від 27,01.2020 М1/12/-02/М1237.
Позивач зазначає, що виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновлено на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.
На думку позивача, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що наказом Державної митної служби України №1050-К від 09.07.2013 Позивача поновлено на посаді начальника Сумської митниці з 28.07.2010.
24 липня 2013 року враховуючи вказаний наказ, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №33741329.
Відповідач звертає увагу, що вирішуючи питання про поновлення вказаного процесуального строку, судом було встановлено зокрема, що листом "Про розгляд листа" від 27.01.2020 за №1/12-02/М/1237 Державна митна служба України повідомила Позивача, що на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 2-а-13083/10/2070, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011, наказом Державної митної служби України від 09.07.2013 № 1050-к позивача було поновлено на рівнозначній посаді начальника Сумської митниці з 28.07.2010. Вказаний вище наказ Державної митної служби України було оголошено наказом Сумської митниці від 11.07.2013 № 269-к. Листом Сумської митниці від 11.07.2013 № 11/3- 7.1/3731 позивачу направлялася копія наказу Сумської митниці від 11.07.2013 № 269-к.
Відповідач зазначає, що до Сумської митниці позивач не з`являвся та до виконання обов`язків за посадою начальника Сумської митниці не приступив.
Відповідач вважає, що Державною митною службою України та Сумською митницею у 2013 році було вжито вичерпних заходів щодо виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі №2-а-13083/10/2070.
Подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.
На думку відповідача, позивач не обґрунтував належними доказами поважність причин пропуску цього строку, а сам строк не може буди поновлений в силу того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду, закінчився ще 10.08.2012, а доказів його поновлення не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні заяв ОСОБА_1 поданих у відповідності до ст. 382, 383 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини того, що відповідач вживав заходів з метою виконання судового рішення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Крім того, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 13083/10/2070 є виконаною відповідачем, у зв`язку із чим, 24.07.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав визначеними пунктом 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №606-606-ХІУ.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску строку звернення до суду із заявою ОСОБА_1 , в порядку ст.383 КАС України та відповідно поновлювати пропущений процесуальний строк.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовані приписами статті 383 КАС України, а порядок зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду приписами статті 382 КАС України, які включені до розділу ІV Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною 4 ст. 382 КАС України передбачено, що питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Частина 5 ст. 383 КАС України, передбачає, що у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Відповідно до вимог абз.27 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.
Належним доказом надсилання копії заяви та доданих до неї документів є оригінал фіскального чеку та бланк опису вкладення, оформлених відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5. березня 2009 р. №270.
Окрім того, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як вище вказувалось, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 4 наведеної статті встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Отже, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень така особа має право звернутись протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Так, в обґрунтування поданої заяви (в частині визнання пропуску строку для подання заяви поважною та поновити строк для подачі заяви) заявник зокрема вказав, що 29.10.2019 позивач в черговий раз звернувся до голови Державної митної служби України Нефьодова М.Є. про виконання рішення суду і поновлення ОСОБА_1 , на роботі в Держмитслужбі. Відповідь Держмитслужби на своє звернення заявник отримав тільки 25.02.2020 після повторних письмових звернень 11.12.2019, 02.02.2020 та дзвінка на «урядову гарячу лінію». 
З відповіді Голови Державної митної служби України Нефьодова М.Є. (від 27.01.2020 № 1/12-02/М/1237) ОСОБА_1 , дізнався, що наказом Державної митної служби України від 09.07.2013 № 1050-к «По особовому складу митних органів» скасовано наказ Держмитслужби України від 27.07.2010 №1450-к про його звільнення та поновлено позивача з 28.07.2010 на посаді начальника Сумської митниці Держмитслужби України, яка на той час вже була реорганізована в Сумську митницю Міністерства доходів і зборів.
При цьому в листі вказано, що до Сумської митниці ОСОБА_1 , не з`являвся та до виконання обов`язків за посадою начальника митниці не приступав. Це свідчить про те, що поновлення на роботі в Державній митній службі України не відбулося і рішення суду до цього часу в цій частині не виконано.
З метою з`ясування питань, пов`язаних з виконанням судових рішень відносно ОСОБА_1 , 13.03.2020 останній звернувся до заступника Міністра юстиції з питань виконавчої служби Гайченка А.В. щодо проведення перевірки по факту виконання Державною виконавчою службою України виконавчого листа №2а-13083/10/2070, виданого 12.09.2011 Харківським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 , в Державній митній службі України на посаді, рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці.
Тільки 03.07.2020 (після повторного заявника звернення від 08.05.2020 і дзвінків на «урядову гарячу лінію») ОСОБА_1 , отримав відповідь заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Р. Озадовського, в якій зазначено, що 24.07.2013 державним виконавцем вказаного відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України від 21.04.1999 № 606 XIV «Про виконавче провадження». Зі змісту відповіді неможливо встановити, яким чином виконано рішення суду.
Крім того, заявник вказав, що 10-денний строк подачі заяви в порядку ст. 383 КАС України до суду він не порушив, але підтвердити дату надходження на його адресу листа (Департаменту державної виконавчої служби №М-8994/20.1/4 від 23.04.2020) 03.07.2020 року не має можливості.
Таким чином, у зв`язку з викладеним, а також тими обставинами, що в Україні з 12.03.2020 року тривають карантинні обмеження, встановлені урядом з метою боротьби з пандемією, просив суд поновити строк звернення за захистом порушеного права.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 було частково задоволено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано наказ Державної митної служби України від 27.07.2010 №1450-к "Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Куп`янської митниці". Державній митній службі України поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці. Стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 105316 (сто п`ять тисяч триста шістнадцять) гривень 83 копійок.
Відповідно до ухвали колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 було залишено без змін. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.09.2014, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011 залишено без змін, а касаційну скаргу Державної митної служби України залишено без задоволення.
На підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 року, позивачем 28 вересня 2011 було отримано виконавчі листи №2а-13083/10/2070, зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 10.08.2012.
Як вбачається з матеріалів даної справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 по справі №2-а-13083/10/2020 було зокрема замінено сторону виконавчого провадження Державну митну службу України на Державну фіскальну службу по справі №2а-13083/10/2070 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Зі змісту заяви позивача та матеріалів справи вбачається, що 02.08.2012 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрите виконавче провадження № ВП33741329 з виконання виконавчого листа, виданого 16.03.2011 Харківським окружним адміністративним судом у справі № 2-а-13083/10/2070 про поновлення ОСОБА_1 , в Державній митній службі України на посаді, рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці.
04.09.2012 державним виконавцем винесено постанову про застосування до боржника штрафних санкцій у розмірі 680,00 грн. Та зобов`язано боржника виконати рішення суду не пізніше п`яти робочих днів з моменту винесення постанови про накладення штрафу.
Постановою державного виконавця, 19.02.2013 на боржника накладено повторний штраф у розмірі 1360 грн..
Наказом Державної митної служби України №1050-К від 09.07.2013 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Сумської митниці з 28.07.2010.
24.07.2013 враховуючи вказаний наказ, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №33741329.
Як вище вказувалось, згідно ч.1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналогічна норма передбачалась і ч.9 статті 267 КАС України (у редакції станом на 08.03.2011) за якою, таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.
Отже, законодавцем передбачено дослідження судом двох складових для вирішення питання про поновлення відповідного процесуального строку, це дослідження загального терміну звернення до суду та зіставлення дати звернення до суду з датою завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого відповідним рішенням суду.
Так, листом "Про розгляд листа" від 27.01.2020 за №1/12-02/М/1237 Державна митна служба України повідомило ОСОБА_1 , що на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 2-а-13083/10/2070, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011, наказом Державної митної служби України від 09.07.2013 № 1050-к ОСОБА_1 , було поновлено на рівнозначній посаді начальника Сумської митниці з 28.07.2010. Вказаний вище наказ Державної митної служби України було оголошено наказом Сумської митниці від 11.07.2013 № 269-к.
Крім цього вказано, що листом Сумської митниці від 11.07.2013 № 11/3-7.1/3731 ОСОБА_1 , направлялася копія наказу Сумської митниці від 11.07.2013 № 269-к.
Проте, до Сумської митниці ОСОБА_1 , не з`являвся та до виконання обов`язків за посадою начальника Сумської митниці не приступив.
Вказано, що Державною митною службою України та Сумською митницею у 2013 році було вжито вичерпних заходів щодо виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі №2-а-13083/10/2070.
Вказаний лист від 27.01.2020 за №1/12-02/М/1237, заявником вказано, що отримано 25.02.2020.
При цьому, зважаючи на ту обставину, що зміст відповідей, наведених ДМС України у листах від 17.02.2020 №08-01/12-02/М/2193 та від 27.01.2020 №1/12-02/М/1237 є аналогічним, відсутні обґрунтовані підстави стверджувати, що внаслідок повторного подання позивачем запиту щодо виконання постанови суду від 12.03.2011 мало місце прийняття відповідачем якихось нових рішень, вчинення ним нових дій чи допущення нової бездіяльності з приводу невиконання вказаної постанови суду.
ОСОБА_1 , звернувся з відповідною заявою до Харківського окружного адміністративного суду 10.07.2020, про що свідчить печатка на заяві, тобто з пропуском 10-денного строку на подання відповідної заяви.
Крім того, в заяві позивача від 10.07.2020 міститься застереження, що 02.08.2012 працівником відділу примусового виконання рішень ДВС України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №33741329, в якій зазначено «Боржнику виконати судове рішення негайно».(т.4, а.с.12 абз.5).
Також, зокрема позивачем у заяві вказано, що тільки 03.07.2020 (після повторного звернення позивача від 08.05.2020 і дзвінків на «урядову гарячу лінію») заявник отримав відповідь заступника директора Департаменту начальника відділу примусово го виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Р. Озадовського, в якій зазначено, що 24.07.2013 державним виконавцем вказаного відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України від 21.04.1999 №606 ХІУ «Про виконавче провадження» .(т.4 а.с.15, абз.1).
Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 02.08.2012 відкрито виконавче провадження ВП №33741329.(т.4 а.с.28).
У верхньому куті постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2012 роз`яснено право сторонам виконавчого провадження знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, реєстраційний номер виконавчого провадження (33741329) та ідентифікатор доступу: 7ГВ878ГБ454А, адреса для ознайомлення: https://trade.informjust.ua/.
Отже, колегія суддів вважає, що позивач мав змогу в будь - який час, протягом щонайменше 7 років, ознайомитись з рухом виконавчого провадження ВП №33741329 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень.
Проте, з боку позивача у заяві від 10.07.2020 не повідомлено про існування непередбачених обставин, що унеможливлювали відстежити за ідентифікатор доступу: 7ГВ878ГБ454А хід виконавчого провадження у автоматизованій системі виконавчого провадження.
Аналізуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.
Так, за частиною 4 статті 383 КАС України визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині 1 цієї статті, є дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому граничним (присічним) строком звернення до суду із такою заявою є останній день завершення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за відповідним рішенням суду.
Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.
Аналогічний висновок зробив, Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 по справі № 640/1364/19. (адміністративне провадження № К/9901/20878/20).
Крім того, судом першої інстанції з програми "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що до Харківського окружного адміністративного суду позивачем було подано позовну заяву (від 10.07.2020), в якій з урахуванням уточнень просив суд:
1. Визнати неправомірними дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині: не повідомлення ОСОБА_1 про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду 12.03.2011 у справі №2-а-13083/10/2070 про поновлення ОСОБА_1 на роботі в Держмитслужбі України на посаді начальника Сумської митниці; винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2013 ВП №33741329 з порушенням вимог Закону України від 21.04.1999 № 606 - XIV Про виконавче провадження; не направлення ОСОБА_1 копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2013 ВП №33741329 з підстав, визначених пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України від 21.04.1999 № 606 - XIV Про виконавче провадження; невиконання постанови Харківського окружного адміністративного суду 12.03.2011 у справі №2-а-13083/10/2070 щодо поновлення ОСОБА_1 в Державній митній службі України на посаді, рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці.
2. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2013 ВП №33741329 з підстав, визначених пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України від 21.04.1999 № 606 - XIV Про виконавче провадження.
3. Зобов`язати відповідача поновити виконавче провадження ВП №33741329 і здійснити виконавчі дії по виконанню постанови Харківського окружного адміністративного суду 12.03.2011 у справі №2-а-13083/10/2070 щодо поновлення ОСОБА_1 в Державній митній службі України на посаді, рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці, в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі №520/8827/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання неправомірною та скасування постанови - залишено без задоволення.
ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав 11.02.2021 апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року по справі № 520/8827/2020 – скасовано.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи Державна митна служба України, Державна фіскальна служба України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання неправомірною та скасування постанови – залишено без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів, що заявник не надав суду доказів того, що він вчиняв всі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту в межах строків встановлених процесуальним законом або їх поновлення.
Правила статей 122, 123 КАС України щодо строків звернення до адміністративного суду та наслідків їх пропущення є загальними, та підлягають застосуванню у випадку звернення до суду із адміністративним позовом, а не з заявою в порядку статті 383 КАС України.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2011 року по справі № 2-а-13083/10/2070 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закінчився 10.08.2012 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , звернувшись до суду з заявою зокрема в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, пропустив строк звернення до суду, не обґрунтував належними доказами поважність причин пропуску цього строку, а сам строк не може бути поновлений в силу того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду, закінчився ще 10.08.2012, а доказів його поновлення суду не надано. Крім того, 24.07.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №33741329.
Постанова державного виконавця від 24.07.2013 про закінчення виконавчого провадження ВП №33741329 станом на 01.03.2020 є не скасованою, протилежного суду не надано судом в свою чергу не встановлено.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача, щодо поновлення строку звернення останнього з даною заявою за захистом порушеного права, оскільки в Україні з 12.03.2020 тривають карантинні обмеження, встановлені урядом з метою боротьби з пандемією, з наступних підстав.
Відповідно до п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом/відповідною заявою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При цьому норми КАС не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Крім того, в поданій заяві не зазначено з відповідним обґрунтуванням, що пропуск строку звернення до суду з вказаною заявою в порядку ст.383 КАС України зумовлений обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
За таких обставин, відсутні підстави визнавати поважними причини пропуску строку звернення до суду із заявою ОСОБА_1 , в порядку ст.383 КАС України та відповідно поновлювати пропущений процесуальний строк.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).
Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.
Аналогічний висновок зробив, Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 по справі №0240/2226/18-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Стосовно доводів апеляційної скарги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 13083/10/2070 судовий контроль за виконанням судового рішення не встановлювався.
Судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт на виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини того, що відповідач вживав заходів з метою виконання судового рішення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Крім того, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 13083/10/2070 є виконаною відповідачем, у зв`язку із чим, 24.07.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав визначеними пунктом 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №606-606-ХІУ.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року по справі № 13083/10/2070 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 по справі № 13083/10/2070 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  16.09.2021 року