Справа № 445/1612/20                                Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О.М. 
Провадження № 22-ц/811/3351/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Розглянувши у порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 445/1612/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28.10.2020 року у справі за позовом Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

в с т а н о в и в :

10.09.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14 631,47 грн.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 5 054,92 грн. заборгованості за кредитним договором та 726,60 грн. судових витрат по оплаті судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржив позивач АТ КБ «Приватбанк».
В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду у частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт №б/н від 27.02.2015 року відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 643,27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Умови договору щодо сплати відсотків сторони визначили у Генеральній угоді, однак суд першої інстанції не дослідив такої.
Просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у позовних вимогах та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Представник позивача О.Р.Деркач надала суду додаткові письмові пояснення, які узгоджуються з доводами апеляційної скарги.
Згідно із ч.1,3 ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами й Умов та Правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, 27.02.2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 643,27 грн. на строк на 24 місяці з 27.02.2015 року по 28.02.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 відсотка на суму залишку кредитної заборгованості.
На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надано суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами (а.с.8); Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості (а.с.9); також надано Витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.
Згідно Розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача станом на 04.08.2020 року становить 14 631,47 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 054,92 грн.; заборгованості за відсотками за прострочений кредит в розмірі 4 412,56 грн.; заборгованості за пенею 5 163,99 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наявної у відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 054,92 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено з тих підстав, що відповідач не підписував Витяг з Тарифів та Умов, які надані позивачем на підтвердження досягнутих між сторонами умов щодо розміру нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за невиконання умов договору.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені, суд першої інстанції посилався на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 та зазначив, що відповідач не підписував Умов та Правил надання банківських послуг, а тому вони не можуть застосовуватися при обчисленні його заборгованості по відсотках.
Із висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначав, що заборгованість відповідача в даній справі виникла не з Умов договору приєднання, який укладається шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів, а з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода).
В такій Генеральній угоді визначені умови кредитування, в тому числі щодо процентів та штрафів.
У п.2.1 Генеральної угоди сторони погодили, що Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 5 643,29 грн. на строк 24 місяці з 27.02.2015 року по 28.02.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5 643,29 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць (що дорівнює 18% на рік) на суму залишку заборгованості по кредиту у вказаній заяві, Умовах та Правилах строки.
Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж)в сумі 282,39 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат згідно з Умовами та Правилами.
Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у даній Генеральній угоді, Умовах та Правилах, більше ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 240,72 грн.
Відповідно до ч.1,2 ст.207 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовя`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ч.1,2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
За ч.1 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 638 ЦК прописано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позичальником умови кредитного договору не оспорювалися.
Отже, сторони в Генеральній угоді погодили істотні умови, а саме:
1)сума кредиту 5643,29 грн.;
2)розмір процентів за користування кредитом (1,5% в місяць, що дорівнює 18% річних);
3)строк кредитування 24 місяці;
4)відповідальність за порушення зобов`язань (сплата штрафу згідно з п.п. 2.2 Договору в розмірі 240,72 грн.
5)Порядок та строки погашення заборгованості, розмір щомісячного платежу та інші умови.
З урахуванням наявності в матеріалах справи Генеральної угоди, підписаної позичальником, колегія суддів приходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за процентами, пенею та штрафами, тому в даному випадку правові висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, не можуть бути застосовані.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК).
За змістом ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)- (ст.530 ЦК).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Позивач умови договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачу, відповідач ОСОБА_1 неналежно виконував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 054,92 грн., за відсотками за користування кредитом в сумі 4 412.56 грн.; 5 163,99 грн.-за пенею.
Так як позивач у апеляційній скарзі просить стягнути заборгованість тільки за відсотками, в решті рішення в частині задоволення позову залишити без змін, тому суд апеляційної інстанції задовольняє вимоги апеляційної скарги тільки в цій частині.
За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст.141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подачу апеляційної скарги банком сплачено 3153.00 грн., що підлягає поверненню з відповідача ОСОБА_1 .
Згідно ч.1 п.1,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч.5 ст.268 ЦПК).
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1,4; 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570) 4 412,56 грн. (Чотири тисячі чотириста дванадцять грн.56 коп.) заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 5 054,92 грн. відповідно до п.п.2.2 Генеральної угоди.
В решті рішення суду залишити без змін..
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570) 3 153.00 грн. витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк