ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/12099/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року (м. Дніпро, суддя Єфанова О.В.) у справі № 160/12099/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні пільгового за Списком №1 стажу роботи її померлого чоловіка ОСОБА_2 у період часу з 01.09.1967 року по 14.05.1994 року для призначення позивачці пенсії у зв`язку із втратою годувальника;
- зобов`язати відповідача здійснити призначення позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника із додатковим урахуванням пільгового, за Списком №1, стажу роботи її померлого чоловіка ОСОБА_2 , у період часу з 01.09.1967 року по 14.05.1994 року. 

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. Скаржник зазначає, що  її чоловік мав право на призначення пенсії за Списком №1 відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки мав загальний стаж 20 років і спеціальний стаж не менеше 10 років.
Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є головним нормативно-правовим актом, який регулює призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, не містить такої умови, як (не)досягнення особою (годувальником) віку для призначення йому пенсії. Згідно цієї статті, умовами призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника є наявність у годувальника на день смерті страхового стажу, як/їй був би йому необхідний для призначення пенсії по інвалідності. Тобто мова йде лише про наявність у годувальника відповідного страхового стажу, а не про досягнення чи недосягнення ним відповідного віку.
Зважаючи на те, що померлий чоловік позивачки набув необхідних показників страхового стажу, тому позов має бути задоволений у повному обсязі.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає, що за життя чоловік позивачки не досяг пенсійного віку - 50 років, пенсія йому призначена не була, чинним законодавством не передбачено у такому випадку розгляд питання щодо призначення пенсії за Списком №1 та подальшого призначення позивачці пенсії по втраті годувальника. Просить оскаржеване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком та знаходиться на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.
06.06.1986 року позивачка (до шлюбу ОСОБА_3 ) уклала шлюб із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 
ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки помер.
У червні 2020 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (сервісного центру у м. Кривому Розі) щодо переведення її на пенсію по втраті годувальника.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 03.07.2020 року, стаж роботи померлого годувальника (чоловіка позивачки) зараховано згідно наданих документів на загальних підставах, при цьому, стаж роботи ОСОБА_2 на пільгових умовах зарахований не був.
Не погоджуючись з відмовою у зарахуванні пільгового стажу роботи її померлого чоловіка та з відмовою у призначенні пенсії по втраті годувальника, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що померлим чоловіком позивачки право на призначення пенсії за нормами та на умовах Закону України “Про пенсійне забезпечення” (в редакції на дату смерті чоловіка позивачки) реалізовано не було, оскільки не досягнуто віку 50 років.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно зі ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на дату смерті чоловіка позивача) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття  38).  При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають  право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли: чоловіки - 60 років, жінки - 55 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у  частині другій  статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Згідно з п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на дату смерті чоловіка позивача) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники,  зайняті  повний  робочий  день  на  підземних роботах, на роботах  з  особливо  шкідливими  і  особливо  важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом  Міністрів  України,  і  за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при  стажі  роботи  не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Зважаючи на те, що станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 – чоловік позивачки пенсійного віку не досяг, право на призначення пенсії ним реалізовано не було, зокрема щодо призначення пенсії на пільгових умовах.
Судом першої інстанції вірно враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03.07.2018 у справі №562/1156/17, відповідно до яких пенсія позивача по втраті годувальника - члена сім`ї померлого годувальника безпосередньо пов`язана з правом на пенсію саме померлої особи, що мала на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому призначення пенсії, так само, як і переведення на пенсію, яка померлому годувальнику не призначалася, не відповідає закону.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 – вік позивачки складав 45 років, тобто вона була особою працездатного віку, відомостей щодо її непрацездатності та перебуванні на утриманні чоловіка матеріали справи не містять.

Також судом першої інстанції було слушно зауважено, що відповідач у своєму листі від 03.07.2020 року звернув увагу позивачки на недоцільність проведення перерахунку пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки розрахований розмір пенсії був менше, ніж розмір пенсії позивачки.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в справі немає.

Керуючись ст. ст.  316,  321,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі № 160/12099/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті  291, пунктом 2 частини 5 статті  328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов