Ухвала
 
27 вересня 2021року
м. Київ
 
справа № 335/8322/17
провадження № 61-5589св21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд цивільної справи за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс» про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Красноярського краю Російської Федерації від 13 березня                 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заборгованостіза касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2021 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс» (далі - ТОВ «ІТ-Сервіс») звернулося до суду з клопотанням, в якому просило надати дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражного суду Красноярського краю                         від 13 березня 2017 року у справі № А33-21240/2016 за позовом ТОВ «ІТ-Сервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі - ПАТ «ЗалК») про стягнення заборгованості в рублях, що за курсом Центрального банку Російської Федерації еквівалентно 25 597,98 доларам США, на дату фактичної виплати заборгованості; процентів в рублях, що за курсом Центрального банку Російської Федерації еквівалентно 465,57 доларам США, на дату фактичної виплати заборгованості та судових витрат з державного мита у розмірі - 29 722,82 рублів з визначенням в ухвалі суми стягнення в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали; 
видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Арбітражного суду Красноярського краю від 13 березня 2017 року у справі № А33-21240/2016 за позовом ТОВ «ІТ-Сервіс» до ПАТ «ЗалК» про стягнення заборгованості в рублях, що за курсом Центрального банку Російської Федерації еквівалентно 25 597,98 доларам США, на дату фактичної виплати заборгованості; процентів в рублях, що за курсом Центрального банку Російської Федерації еквівалентно 465,57 доларам США, на дату фактичної виплати заборгованості та судових витрат з державного мита у розмірі - 29 722,82 рублів з визначенням в ухвалі суми стягнення в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали; 
надіслати виданий виконавчий лист в порядку, встановленому законодавством, для виконання за місцем знаходження боржника - до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.
 
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя ухвалою від 12 лютого           2018 року в задоволенні клопотання відмовив.
 
Запорізький апеляційний суд постановою від 04 березня 2021 ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12 лютого 2018 року залишив без змін.
 
У касаційній скарзі ТОВ «ІТ-Сервіс» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду                           від 04 березня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким клопотання задовольнити.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
27квітня 2021 року справа № 335/8322/17 надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;               2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції               в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно             з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті                34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402, Верховний Суд              у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс» про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Красноярського краю Російської Федерації від 13 березня                 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заборгованостіза касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2021 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов