Справа № 158/2894/20 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1131/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
25 серпня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2021 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис № 13255 про звернення стягнення на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загального площею 39,5 кв. м, житловою площею 13,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,2499 га, кадастровий номер 02721885801:01:001:0384, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: с. Прилуцьке, Ківерцівський район, Волинська область; житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загального площею 179,6 кв. м, житловою площею 90,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,1639 га, кадастровий номер 02721885801:01:001:0400, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: с. Прилуцьке, Ківерцівський район, Волинська область; земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:2055, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: с. Боратин, Луцький район, Волинська область, та погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Українська інноваційна компанія») у розмірі 615 151 грн 10 коп.
Позивач зазначав, що вчиняючи вищезазначений виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, наявності документу, що підтверджує факт отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, а тому вважає, що ним порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису.
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13255 від 29 серпня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на користь відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія».
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2021 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Роз`яснено позивачу, що зазначена справа повинна розглядатися відповідним господарським судом в межах процедури, передбаченої Господарським процесуальним кодексом України.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки суд не врахував, що згідно із ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, в межах провадження якого перебуває справа про банкрутство, розглядає не всі справи, а лише ті, які впливають чи в подальшому можуть вплинути будь-яким чином на майнові права банкрута чи його кредиторів. Виконавчий напис нотаріуса, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, було вчинено 29 серпня 2018 року, тобто майже за два роки до моменту порушення справи про банкрутство 15 травня 2020 року. Майнове право вимоги, яке ПАТ «Українська інноваційна компанія» набуло на підставі договору про відступлення права вимоги, незалежно від прийнятого судом рішення по справі, залишається, а тому не порушує і не може порушити будь-яких майнових прав як ПАТ «Українська інноваційна компанія», відносно якого відкрита справа про банкрутство, так і його кредиторів. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у цій справі, вважаючи, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представник позивача Тертичний Ю. В. подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі.
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи та причини неявки учасників справи суд апеляційної інстанції визнає неповажними. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 25 серпня 2021 року - дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 15 травня 2020 року відкрито провадження у справі про банкрутство боржника ПАТ «Українська інноваційна компанія», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ПАТ «Українська інноваційна компанія», введено процедуру розпорядження майном ПАТ «Українська інноваційна компанія» (а.с.52-55).
Зазначена ухвала суду 15 травня 2020 року оприлюднена на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України - http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=64793&v=97eeee6dab&t=3.
Вищенаведене свідчить, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» перебуває в процесі банкрутства на стадії розпорядження майном.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Частиною 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1 ст. 4 ГПК України). 
Так згідно із п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
З 21 жовтня 2019 року в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, який прийнятий Верховною Радою України 18 жовтня 2018 року та набрав чинності 21 жовтня 2019 року.
Пунктом 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.
Згідно із п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень цього Кодексу, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 922/928/17.
Отже, будь-які позовні вимоги до боржника, який перебуває в процедурі банкрутства, повинні розглядатись в межах справи про банкрутство тим самим складом, що і справа про банкрутство боржника, відповідним господарським судом за правилами, встановленими ГПК України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачем пред`явлені вимоги до відповідача щодо якого порушено процедуру банкрутства, позовні вимоги про визнання недійсним спірного виконавчого напису нотаріуса, що підтверджує право вимоги ПАТ «Українська інноваційна компанія» до ОСОБА_1 на загальну суму в розмірі 615 151 грн 10 коп.
Виходячи із предмету спору та суб`єктного складу сторін у цій справі, та встановивши наявність порушеної щодо ПАТ «Українська інноваційна компанія» справи про банкрутство, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ця справа  не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та повинна розглядатися судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ «Українська інноваційна компанія», тобто за правилами ГПК України, у зв`язку з чим цілком обґрунтованого закрив провадження у справі. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до відповідного господарського суду із даною позовною заявою за правилами ГПК України, в межах процедури банкрутства ПАТ «Українська інноваційна компанія».
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 є законною та  обґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що господарський суд розглядає не виключно всі справи за участі боржника, а лише ті, що пов`язані з майновими активами боржника, спростовуються встановленими судом першої інстанції у цій справі обставинами, положеннями вищевказаних норм закону та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Покликання позивача в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, не спростовують правильних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваної ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд                                                 
                                                   У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: