П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/8365/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.   
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
09 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення, дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та дискримінаційними рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 по 09.11.2017 та зобов`язати відповідача виплатити недоотриману пенсію за період з 07.10.2009 по 09.11.2017 відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV) з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо непоновлення та невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 07.10.2009 по 09.11.2017; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити та виплати ОСОБА_1 пенсію за період з 07.10.2009 по 09.11.2017 відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачу з 29.10.1998 припинена виплата пенсії на території України у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.
Позивач звертався до суду з вимогами про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області здійснити поновлення та виплату пенсії по інвалідності з 07.10.2009.
Рішенням від 14.03.2019 у справі №560/225/19 Хмельницький окружний адміністративний суд позов задоволив частково, визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо вирішення заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності,   оформлену листом від 16.07.2018 №1642/В-12, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати раніше призначеної пенсії з доданими до неї документами, подану ним через його представника, та у встановленому законом порядку та передбаченій законом формі з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, та прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду цієї заяви, у задоволенні решти позовних вимог відмовив.
На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №560/225/19 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновило позивачу пенсії з 09.11.2017.
30.11.2020 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про поновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 09.11.2017.
Листом від 04.12.2020 №2200-1704-8/53177 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №560/225/19 йому поновлена виплата пенсії з 09.11.2017. Оскільки відповідач не здійснював нарахування позивачу пенсії з період з 07.10.2009 по 09.11.2017, тому підстави для виплати пенсії за  цей період відсутні.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
За змістом статтею 51 Закону №1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009 пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). 
В силу частин 1, 2 статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Слід врахувати, що право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.
З дня ухвалення Конституційним судом України рішення у справі №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії за віком, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону №1058-ІV. З цього часу органи Пенсійного фонду мали відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.
В постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, відповідно до якої пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає "нарахованою" в момент призначення пенсії і залишається такою ("нарахованою") до її чергової зміни.
В Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
Тобто, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримані, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон №1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.
Зважаючи на те, що нарахування пенсії в повному обсязі ("правильному" розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачу після 07.10.2009 свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивача на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009.
Отже, відновлення виплати пенсії позивача має здійснюватись з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.
За таких обставин, дії відповідача щодо непоновлення та виплати позивачу пенсії за період з 07.10.2009 по 09.11.2017 є протиправними.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18.
Рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог щодо проведення індексації пенсії колегія суддів не переглядає через відсутність оскарження у цій частині.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.