ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/779/21	Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І. 	
Провадження № 33/817/405/21 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 44-3 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 , адвоката Дейнюк М.П 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за         апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. 
Як визнав суд, 14 березня 2021 року о 19 годин 00 хвилин фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у своєму ресторані “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, розташованому у АДРЕСА_1 , допустив порушення правил карантину, а саме розмістив за одним столом більше як чотири особи чим порушив п.п.11 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09грудня 2020 року. 

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотними процесуальними порушеннями. 
На думку апелянта в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що визнаючи його винним у вчиненні викладеного у протоколі правопорушення, а саме порушення п.п. 11, п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.11. 2020 року, суд першої інстанції вийшов за межі інкримінованого йому правопорушення та визнав доведеним порушення ОСОБА_1 саме вимог п.п. 13 п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, що не було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Зазначає про недотримання працівниками поліції вимог ст.256 КУпАП, якою визначено вимоги до протоколу про адмінправопорушення, а саме що протокол повинен бути складений не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи яка вчинила правопорушення.
Також вказує на те, що адреса здійснення підприємницької діяльності, яка вказана у протоколі, а саме АДРЕСА_1 не відповідає фактичному місцю здійснення господарської діяльності. 
Просить скасувати постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року відносно нього та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Дейнюк М.П., яка підтримала подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків. 
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст..44-3 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, дослідженими судом першої інстанції. 
        Так, за змістом ст.44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами 
       Відповідно до пп.11 п.3 Постанови Кабінету міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 “Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, в редакції чинній на день складання протоколу, заборонено розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування на відстані меншій, ніж 2 метри за сусідніми столиками та більш як чотири особи за одним столом (без урахування дітей віком до 18 років), за умови, що відвідувачі заходять до закладу і пересуваються по ньому з вдягненими засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовленими самостійно (крім часу сидіння за столом для приймання їжі та/або напоїв). 
       Факт порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей зафіксовано проколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 519622 від 03 червня 2021 року, який був предметом дослідження суду першої інстанції і з якого слідує, що 14 березня 2021 року о 19 годин 00 хвилин фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у своєму ресторані “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, розташованому у АДРЕСА_1 , допустив порушення правил карантину, а саме розмістив за одним столом більше як чотири особи, чим порушив п.п.11 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09грудня 2020 року. 
       Вказані обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами по справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку. 
       Зокрема, з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, а також з долученої до матеріалів справи пам`ятки щодо організації протиепідемічних заходів в закладах громадського харчування, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки він здійснює свою підприємницьку діяльність як фізична особа — підприємець і є власником закладу, де, де проводились заходи, з приводу яких було складено протокол про адміністративне правопорушення. 
       Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка в складі робочої групи здійснювала перевірку дотримання суб`єктами господарювання карантинних заходів, підтвердила обставини правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані матеріалами відеозапису.

       Доводи апелянта стосовно того, що нормативно-правовий акт, за порушення вимог якого ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності, як на дату складання протоколу, так і в даний час є нечинним, суд вважає безпідставними, оскільки дія Постанови Кабінету міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 “Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” не припинялася і вона є чинною.

       Необґрунтованим є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі інкримінованого йому адмінправопорушення та визнав доведеним ним порушення вимог п.п.13 п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236.
       Як слідує зі змісту постанови Тернопільської області від 11 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП за порушення ним приписів п.п.11 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09грудня 2020 року. 
       
       З матеріалів провадження встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44 КУпАП складено відносно ОСОБА_1 16 березня 20221 року. Постановою Борщівського районного суду від 06 квітня 2021 року його було повернуто відділенню поліції № 1 (м. Борщів) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області для належного дооформлення. На виконання вказаної постанови суду, працівниками поліції складено протокол відносно ОСОБА_1 03 червня 2021 року. 
       За змістом ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
       Таким чином, вказаний строк розпочинається саме з моменту встановлення безпосередньо особи, яка вчинила правопорушення.
       Разом з тим, суд вважає, що оформлення протоколу після двадцятичотирьохгодинного терміну, визначеного вказаною правовою нормою, не може бути підставою для скасування судового рішення, ухваленого за результатом розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки це не є істотне порушення, яке суперечить вимогам ст.ст.245, 280 КУпАП і перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
       Що стосується доводів апелянта про неправильно встановлене судом місце здійснення ним підприємницької діяльності, а також неналежність як доказів показань свідка ОСОБА_2 та матеріалів відеофіксації правопорушення, то вони були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку; на їх спростування місцевим судом наведено аргументовані доводи, з якими апеляційний суд погоджується.

Таким чином, місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року щодо нього – без змін.
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя