Ухвала
08 липня2021 року
м. Київ
справа № 347/886/16-ц
провадження № 61-11162ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А.,Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» (далі -  ПП «Прикарпатський експрес») та просив встановити факт його перебування в трудових відносинах із ПП «Прикарпатський Експрес» в період з 01 вересня 2014 року по 10 лютого 2015 року, зобов`язати відповідача внести до його трудової книжки запис про прийняття його на роботу з 01 вересня 2014 року, видати належним чином оформлену трудову книжку, стягнути з ПП «Прикарпатський Експрес» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 19 047,00 грн за період з 01 вересня 2014 року по 10 лютого 2015 року, середній заробіток за весь час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні з роботи, починаючи з 17 листопада 2015 року в розмірі 20 776,00 грн та 3 000,0 грн моральної шкоди.
Рішенням Косівського районного суду від 12 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із ПП «Прикарпатський Експрес» у період з 01 вересня 2014 року по 10 лютого 2015 року, зобов`язано ПП «Прикарпатський Експрес» внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про прийняття його на роботу з 01 вересня 2014 року та видати йому належним чином оформлену трудову книжку, а також стягнуто з ПП «Прикарпатський Експрес» на користь ОСОБА_1 39 813,00 грн заробітної плати за період з 01 вересня 2014 року по 10 лютого 2015 року та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року касаційну скаргу 
ПП «Прикарпатський експрес» задоволено частково. Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2017 року в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ПП «Прикарпатський експрес» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 
2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області 
від 26 червня 2017 року залишено без змін. 
Враховуючи обставини, які зазначені в постанові Верховного Суду 
від 04 грудня 2019 року, ОСОБА_1 збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути з відповідача 72 846,66 грн середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу.
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 
02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 червня 2021 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПП «Прикарпатський Експрес» на користь ОСОБА_1 
72 846,66 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.
У липні 2021 року ПП «Прикарпатський Експрес» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 червня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
У вказаній справі ціна позову становить 72 846,66 грн, яка станом 
на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Враховуючи викладене, ПП «Прикарпатський Експрес» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров