ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/871/21	Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А. 	
Провадження № 33/817/452/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                       ВСТАНОВИЛА:

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454,00 грн. судового збору. 
       Згідно з постановою суду, 09 травня 2021 року о 01 год. 53 хв. ОСОБА_1 в с.Гермаківка по вул.Центральній Чортківського району керував автомобілем марки ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що на місці події було встановлено за допомогою приладу газоаналізатора Драгер алкотест 6810, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду відносно нього скасувати за відсутністю складу адміністративного правопорушення.        
        Вказує на те, що адміністративне праворушення не вчиняв та доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який не може бути самостійним та беззаперечним доказом його вини, працівниками поліції не долучено.
       Звертає увагу на те, що вулиці Центральна у с.Гермаківка, що зазначена у протоколі, як місце вчинення правопорушення, взагалі немає, що підтверджується відповідною довідкою, яка міститься у матеріалах справи.
       Вважає, що судом першої інстанції безпідставно критично оцінено показання свідка ОСОБА_2 , який керував автомобілем.
       Вказує, що всупереч вимог Інструкції огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу, а в іншому місці, приблизно за 1 км. від нього.
       Вбачає порушення вимог закону у тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодної ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для проведення огляду.
       Посилається на те, що такої ознаки, як “поведінка не відповідає дійсності”, інструкцією не передбачено.
       Вважає що оскільки штраф за порушення правил зупинки було сплачено саме ОСОБА_2 , це підтверджує факт керування, останнім, транспортним засобом.
       Крім того, зазначає, що працівниками поліції не було представлено йому свідоцтва про повірку приладу, яким проводився огляд, а судом не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_3 , який лише формально зазначив у протоколі про те що зобов`язується доставити автомобіль за його місцем проживання та фактично цього не зробив та всупереч п.5 розділу 11 “Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису” відеозапис , за допомогою якого проводився не був безперервним, а тому він не може братись до уваги як належний та допустимий доказ.                 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, а саме: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 467048 від 9 травня 2021 року, який відповідає вимогом ст. 256 КУпАП та в якому, зокрема в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 власноручно зазначив, що більше не буде вживати алкогольні напої. Претензій до працівників поліції не має;
- роздруківкою з газоаналізатора Драгер від 9 травня 2021 року з позитивним результатом огляду 0,64 промілле, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис у відповідній графі роздруківки;
- відеозаписом події від 9 травня 2021 року , доданим до протоколу, який є належним та допустимим доказом в контексті ст. 251 КУпАП та на якому зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, на табло якого виствітив позитивний результат — 0,64 промілле та факт відмови від проходження огляду в медичному закладі.
- актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння від 9 травня 2021 ;
- постановою інспектора поліцій від 9 травня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що слугувало підставою для здійснення зупинки транспортного засобу, яким він керував;
       Перевіряючи доводи апелянта виходжу з того, що судом першої інстанції обґрунтовано критично оцінено пояснення свідка ОСОБА_2 , який стверджував, що це він керував транспортним засобом як такі що надані з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та очевидно, що між останніми, з урахуванням встановлених обставин справи, наявні товариські відносини.
       Доводи апелянта щодо розбіжностей в місці та часі вчинення правопорушення, які містяться в акті огляду та направленні водія в медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп”яніння не нівелюють наявного у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення оскільки є описками.
       Не заслуговують на увагу й твердження апелянта щодо проведення огляду не на місці зупинки транспортного засобу, оскільки КУпАП не передбачено імперативних вимог щодо проведення такого огляду саме на місці зупинки транспортного засобу.
       З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заявляв працівникам поліції вимоги щодо надання йому свідоцтва про повірку газоаналізатора, а тому доводи апелянта в цій частині не грунтуються на вимогах відомчої Інструкції, у відповідності якої вказаний документ повинен бути пред”явлений водію працівниками поліції за його вимогою.
       На долучених працівниками поліції матеріалах відеофіксації зафіксовано інформацію та обставини, які підтверджують факт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп”яніння у відповідності до встанволеної законом процедури, а тому переривання вказаного відео не нівелює змісту вказаної інформації.        
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.                
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а:         
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя