ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 440/2461/20
адміністративне провадження № К/9901/24015/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стрелець Т.Г., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №440/2461/20
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, треті особи: Міський голова м. Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року (колегія у складі: головуючого судді Ральченка І.М., суддів: Чалого І.С., Катунова В.В.),
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.     У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, третя особа: Міський голова Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області Биков Дмитро Геннадійович, в якому просив:
- визнати протиправними дії та рішення Управління архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, що оформлені листом (повідомленням про відмову) № 05-10/1051 від 27 листопада 2019 року щодо відмови позивачу в зміні адреси об`єкту нерухомого майна - виділеній позивачу згідно з рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 липня 2018 року у справі № 534/1052/17 в натурі у його власність в окрему одиницю частині незавершеного будівництвом житлового будинку з господарським будівлями, що по АДРЕСА_1 , за заявою від 18 листопада 2019 року;
- визнати протиправною бездіяльність Управління архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, що полягала у відсутності належного розгляду заяви позивача від 18 листопада 2019 року про зміну адреси об`єкту нерухомого майна - виділеній позивачу згідно з рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 липня 2018 року у справі № 534/1052/17 в натурі у його власність в окрему одиницю частині незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати уповноважений з присвоєння (зміни) адреси орган - Управління архітектури і містобудування Горішньоплавніської міської ради Полтавської області, Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради (через альтернативу такого органу, як уповноваженого з присвоєння зміни адреси - п. 6 Тимчасового порядку, ст. 37 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні») прийняти рішення про зміну адреси об`єкту нерухомого майна - виділеній позивачу згідно з рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 липня 2018 року у справі № 534/1052/17 в натурі у його власність в окрему одиницю частині незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 , згідно поданої позивачем заяви від 18 листопада 2019 року.
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
3. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
4. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання до суду документу про доплату судового збору в розмірі 15  000,  00 грн.
5. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року повернуто скаржнику з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
6. Постановляючи таку ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 29 червня 2021 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
8. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, а саме позивач стверджує, що оскаржуване судове рішення прийнято з неправильним застосуванням частини п`ятої статті 21 та пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI), у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення судового збору за подану вимогу про відшкодування моральної шкоди.
Крім того, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №826/12313/18, від 20 січня 2021 року у справі №490/2254/20.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9. В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 01 липня 2021 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.
10. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2021 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г., судді: Бучик А. Ю., Стрелець Т. Г.
11. Ухвалою Верховного суду від 07 липня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року. 
12. Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2021 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 27 вересня 2021 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
14. Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
15. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої, частини шостої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
16. Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
17. За правилами частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
18. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
19. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон №3674-VІ.
20. За статтями 1, 2 Закону №3674-VІ судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
21. Статтею 3 Закону №3674-VI передбачено об`єкти справляння судового збору та визначено перелік процесуальних документів, за подання яких судовий збір не справляється.
22. Відповідно до частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
23. Як убачається з матеріалів справи, позивачем в цій справі заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправними дій та рішення відповідача щодо відмови йому у зміні адреси об`єкту нерухомого майна, бездіяльності відповідача щодо відсутності належного розгляду його заяви та відшкодування  моральної шкоди,  завданої цими незаконними рішеннями.
24. Рішенням суду першої інстанції відмовлено в задоволенні цих вимог.
25. Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою позивач не надав документа про сплату судового збору на рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вважав, що звільнений від її сплати на підставі положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону №3674-VI.
26. Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху.
27. Постановляючи вказану ухвалу суд апеляційної інстанції зазначив, що зі змісту позовної заяви убачається, що позивач заявив вимогу майнового (відшкодування моральної шкоди у розмірі 1  000  000 грн.) та немайнового характеру, а тому розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду першої інстанції з позовною заявою, становив 10 840,8 грн. (10 000 грн. + 840,  80  грн.). 
28. Таким чином, враховуючи наведене та дату подання апеляційної скарги, на думку суду апеляційної інстанції, розмір ставки судового збору за подання даної апеляційної скарги на рішення суду складає 16 261, 20 грн.
29. У зв`язку з надання позивачем разом із апеляційною скаргою квитанції про сплату судового збору у сумі 1 261, 30 грн., суд дійшов висновку, що позивачу необхідно було доплатити судовий збір в сумі 15 000,00 грн.
30. У заяві про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 викладав свою позицію про те, відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України №3674-VI «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
31. За результатами розгляду поданих позивачем заяви та документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невиконання ним вимог ухвали суду, неусунення недоліків апеляційної скарги, що і стало підставою для постановлення 03 червня 2021 року ухвали про повернення апеляційної скарги.
32. Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
33. Суд зазначає, що згідно з положеннями пункту 13 частини другої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади,  органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.
34. Згідно з приписами частини першої статті 5 КАС України щодо способів судового захисту, які кореспондують з положеннями частини другої статті 245 КАС України щодо повноважень суду при вирішенні справи, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання протиправним і скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень - коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
35. Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
36. Зміст указаної норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди, заявлену в адміністративному судочинстві, обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). За такого правового регулювання вимога про відшкодування шкоди  не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.
37. Ураховуючи наведене, Суд уважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо необхідності сплати судового збору за оскарження рішення суду першої інстанції в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, та за подання якої, у силу пункту 13 частини другої статті 3 Закону №3674-VI, судовий збір не справляється.
38. Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року у справі №405/8768/18, від 05 березня 2020 року у справі №597/664/18, від 13 серпня 2021 року у справі №440/5178/20 і Суд не вбачає підстав для відступу від них під час розгляду цієї справи.
39. Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
40. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
41. З огляду на викладене касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
42. Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права при ухваленні судового рішення, які призвели до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає доступу до суду, Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.
43. Оскільки Верховний Суд не змінив та не ухвалив нове рішення, судові витрати відповідно статті 139 КАС України розподілу не підлягають.
44. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року в цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	С.Г. Стеценко А.Ю. Бучик  Т.Г. Стрелець