Справа № 137/1639/20
Провадження № 22-ц/801/1295/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року	Справа № 137/1639/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Ковальчука О. В.,
суддів :                        Матківської М. В., Якименко М. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 27 квітня 2021 року в смт. Літині суддею цього суду ОСОБА_3 , дата складання повного тексту рішення не відома,

       В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи його тим, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 липня 2020 року змінено спосіб стягнення аліментів на утримання їх дітей. У 2020 році їх син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив на платне навчання до Вінницького національного технічного університету за спеціальністю «кібербезпека», тому виникла необхідність у стягненні з відповідача додаткових витрат на навчання та на купівлю гаджетів, необхідних для навчання. Так, станом на момент звернення до суду позивач сплатила за навчання 17200 грн та придбала сину ноутбук за 19598, 00 грн, водночас, до кінця навчання необхідно буде сплатити ще 51600 грн.
Відповідач матеріально забезпечений, має у власності нерухоме майно, частину якого передав в оренду ТОВ «Нова пошта», отже отримує додатковий дохід.
Пославшись на викладене та на положення ст. 185 СК України, враховуючи рівність прав батьків щодо дитини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 50% понесених нею витрат на навчання сина, що становить 18399 грн та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а. с. 58), періодичні додаткові витрати, що пов`язані з оплатою навчання у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 01 грудня 2020 року до 31 грудня 2020 року. 
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 періодичні додаткові витрати, що пов`язані з оплатою навчання в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 07 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року, в решті позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, позивач, пославшись на його незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати у цій частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач зазначив, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 13).
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а. с.14-16).
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 липня 2020 року змінено спосіб стягнення аліментів і ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку, до їх повноліття починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а. с. 9-11).
Відповідно до Договору № 0420163 від 14 вересня 2020 року ОСОБА_4 навчається у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» з 14 вересня 2020 року по 20 червня 2024 року на денній формі навчання, загальна вартість освітньої послуги складає 68800 грн (а. с. 26-27). 
Згідно квитанцій від 11 вересня 2020 року та від 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 сплатила за навчання ОСОБА_6 , курс 1, 17200 грн. (а. с. 28, 29).
Зі специфікації до кредитного договору вбачається, що АТ «ОТП Банк» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати ОСОБА_1 кредиту на придбання ноутбуку вартістю 19598 грн (а. с. 31). Доказів укладення кредитного договору та здійснення оплат на його виконання матеріали справи не містять. 
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 05 листопада 2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , прізвище після реєстрації шлюбу – ОСОБА_8 (а. с. 48).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 49).
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що ОСОБА_2 за період з 01 кварталу 2020 року по 04 квартал 2020 року отримав доходу в розмірі 94123, 99 грн (виплачено) (а. с. 71).
13 січня 2021 року Літинською районною філією Вінницького обласного Державного центру зайнятості видано довідку про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний з 05 січня 2021 року (а. с. 70).
Судовим наказом Літинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року у справі № 137/67/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання сина – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до її повноліття, починаючи стягнення з 29 січня 2021 року (а. с. 69). 
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 17 березня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку (а. с. 72).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 1, 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями ст. ст.180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі  якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини,  влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198, 199).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Отже, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, тобто не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на оплату навчання у вищому навчальному закладі. 
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2021 року у справі № 336/1488/19.
Крім того, оцінивши докази, надані сторонами у справі, керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, зокрема, відсутність належних та допустимих доказів наявності особливих обставин викликаних, зокрема, розвитком певних здібностей дитини, які можуть бути забезпечені шляхом придбання ноутбука, відсутності доказів здійснення позивачем витрат на його придбання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позову в цій частині.
Апеляційний суд звертає увагу, що у випадках коли повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України не підлягають до застосування, а слід застосовувати статтю 199 СК України, водночас, сам по собі факт понесення витрат на навчання дитини до досягнення нею повноліття не робить такі витрати додатковими.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, зокрема щодо отримання дитиною професійної освіти за спеціальністю «кібербезпека», отже саме тому придбання ноутбука пов`язане з розвитком здібностей дитини, не вірно зазначив вартість його придбання та не навів мотивів відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на оплату навчання, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не впливають на правильність вирішення місцевим спору по суті вимог, заявлених на підставі ст. 185 СК України. 
Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому також відхиляються.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Літинського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                            О.В. Ковальчук
Судді :                                                М. В. Матківська
                                                                М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 22 липня 2021 року.