Ухвала  
 
10 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/43701/19-ц
 
провадження № 61-14206ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя               особа - Товариство з обмеженою відповідальністю                                              «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса 32», про примусове виконання обов`язку в натурі шляхом зобов`язання прийняти майно зі строкового користування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса 32», про відновлення некапітальних та капітальних стін, демонтування незаконно встановлених загально-будинкових комунікацій та відновлення загально-будинкових комунікацій, відшкодування збитків,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                                  ОСОБА_2 про примусове виконання обов`язку в натурі шляхом зобов`язання прийняти майно зі строкового користування.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса 32»                    (далі - ТОВ «ЖЕП «Щорса 32»).
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «ЖЕП «Щорса 32», про відновлення некапітальних та капітальних стін, демонтування незаконно встановлених загально-будинкових комунікацій та відновлення загально-будинкових комунікацій, відшкодування збитків.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року позов  ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 прийняти від ОСОБА_1 з тимчасового безоплатного користування групу нежитлових приміщень № 1027, загальною площею 175,4 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно 1826448280000, що було предметом договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщення від 25 червня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі під № 915 шляхом документального оформлення такого прийняття відповідним актом передачі-приймання.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити відновлення не капітальних та капітальних стін у групі нежитлових приміщень № 1027, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до технічних характеристик, визначених у технічному паспорті, який виготовлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертні та інженерні рішення» станом на 16 червня 2019 року, інвентаризаційна справа № 7042.
Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати незаконно встановлені                       загально-будинкові комунікації та здійснити відновлення                                      загально-будинкових комунікацій у групі нежитлових приміщень № 1027, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічних характеристик, визначених у проектно-технічній документації «Житловий будинок в складі окремих секцій з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування (ПК1) на АДРЕСА_2 », розробленої та затвердженої Приватним підприємством «Коматек» у 2006 році, а саме: у приміщенні № 2 об`єкта відновити каналізацію побутову, яка позначена на схемі проектно-технічної документації позначкою «К1» шляхом встановлення її під каналізацію зливову, яка позначена на схемі проектно-технічної документації позначкою «К2», шляхом встановлення її під стелею приміщення таким чином, щоб вказані каналізаційні мережі проходили транзитом через вказане приміщення № 2 об`єкта та під стелею з необхідним кутом нахилу без будь-яких відгалужень, поворотів, врізок, ревізій, прочисних пристроїв.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 штраф у розмірі                                        100 000 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва                                          від 12 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційні скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року - без змін.
 
У серпні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 923/1061/18, від 19 грудня 2019 року у справі                                                           № 925/185/19, від 23 січня 2020 року у справі № 925/186/19 та від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки районний суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування та дослідження доказів, клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Крім того, заявником разом з касаційною скаргою подано до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року до закінчення касаційного провадження.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зупинити виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року до закінчення касаційного провадження, оскільки здійснення повороту виконання оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції потребуватиме надмірних грошових затрат у поєднанні з відсутністю джерела доходу, з огляду на проведення ремонтно-будівельних робіт.
 
Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10                    «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Отже, клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
 
Клопотання ОСОБА_1 зазначеним вимогам не відповідає та не містить достатніх підстав для зупинення виконання оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, оскільки заявником не доведено, що у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судового рішення буде утруднено.
 
Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання                          ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року слід відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса 32», про примусове виконання обов`язку в натурі шляхом зобов`язання прийняти майно зі строкового користування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю                                            «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса 32», про відновлення некапітальних та капітальних стін, демонтування незаконно встановлених загально-будинкових комунікацій та відновлення загально-будинкових комунікацій, відшкодування збитків,за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.
 
Витребувати з Печерського районного суду м. Києва цивільну справу                           № 757/43701/19-ц.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 11 жовтня 2021 року.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 липня                      2020 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк