ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 серпня 2021 року           справа №200/1892/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/1892/21-а (суддя в І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – ВЧ НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив:
визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 27.05.2015 по 10.07.2017;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.05.2015 по 10.07.2017, яку обрахувати із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 надіслати на адресу позивача довідку з розрахунками індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби обраховану з 27.05.2015 по 10.07.2017 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не сплачено індексацію за період з 27.05.2015 по 10.07.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
17.12.2020 позивач звернувся із письмовою заявою до командира ВЧ НОМЕР_1 , в якій просив провести індексацію грошового забезпечення за вказаний період, здійснити його виплату та надати довідку про розмір грошового забезпечення з нарахуванням індексації доходів за період проходження служби з 27.05.2015 по 10.07.2017. Однак, наприкінці січня 2021 року, позивач отримав письмову відповідь від командира ВЧ НОМЕР_1 , в якій було відмовлено у задоволенні звернення на підставі того, що кошторисні призначення в ВЧ НОМЕР_1 не завжди передбачали здійснення видатків на виплату індексації грошових доходів військовослужбовців. Крім того, як вважає позивач, йому не була надана довідка про розмір грошового забезпечення з нарахуванням індексації доходів за період проходження служби з 27.05.2015 по 10.07.2017.
На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.05.2015 року по 10.07.2017 року.
Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.05.2015 по 10.07.2017, яку обрахувати із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі. При цьому повідомлялось, що Порядок № 1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди.
З приводу визначення базового місяця  відповідач вважає, що у відповідності до п. 5 Порядку № 1078, п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 та Закону України “Про Національну гвардію України”, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року до лютого 2018 року є березень 2014 року.
Надалі, 01 березня 2018 року вступила в дію Постанова КМ України від 30.08.2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою було затверджено нові схемі тарифних розрядів військовослужбовців.
Керуючись вищевикладеним, ВЧ НОМЕР_1 за період з квітня 2016 року по вересень 2018 року здійснювала нарахування індексації грошового забезпечення позивачу з моменту перевищення величини приросту індексу споживчих цін, тобто період, за який ВЧ НОМЕР_1 отримувала фінансування з Державного бюджету для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом із цим, у кошторисі та штатному розпису з травня 2017 року по листопад 2018 року кошти на виплату індексації військовослужбовцям передбачені не були.
Таким чином, за вищевказаний період ВЧ НОМЕР_1 виплату індексації грошового забезпечення позивачу не здійснювала у зв`язку з відсутністю фінансування для зазначених потреб. Тобто, порушення встановленого законодавством порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців відбулося не з вини ВЧ НОМЕР_1 .
Апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій позов задоволено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ВТ 081146, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Позивач звільнений з військової служби в запас наказом командувача Національної гвардії України від 23.06.2017 № 78 о/с. Виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.07.2017 № 141 по стройовій частині.
17.12.2020 позивач звернувся із письмовою заявою до командира Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив провести індексацію грошового забезпечення за вказаний період, здійснити його виплату та надати довідку про розмір грошового забезпечення з нарахуванням індексації доходів за період проходження служби з 27.05.2015 по 10.07.2017. 
Листом від 20.01.2021 № 40/57/32-209 ВЧ НОМЕР_1 надано відповідь на заяву позивача, згідно змісту якої зазначено, що кошторисні призначення в ВЧ НОМЕР_1 не завжди передбачали здійснення видатків на виплату індексації грошових доходів військовослужбовців. Довідка про розмір грошового забезпечення з нарахуванням індексації доходів за період проходження служби з 27.05.2015 по 10.07.2017 позивачу не надана.
Матеріали справи не містять доказів нарахування та виплати позивачу індексації за період з 27.05.2015 по 10.07.2017.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон № 2011).
Як вже було зазначено вище, позивач у період з  27.05.2015 по 10.07.2017 перебував на військовій службі. Матеріали справи не містять доказів нарахування та виплати позивачу індексації за період з 27.05.2015 по 10.07.2017. 
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1282-ХІІ).
За визначенням статті 1 Закону № 1282-ХІІ:
індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;
індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;
поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 – 101 відсотка).
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим    постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Згідно з пункту 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1078 (в редакції    постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526) для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації."
Згідно з пунктом 10-2 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, який діє з 01.12.2015) для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Пунктом 14 Порядку № 1078 визначено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.
З вищевикладеного слідує, що індексація оплати праці (грошового забезпечення) є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, які мають систематичний (щомісячний) характер.
За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, проведення якої не залежить від волевиявлення роботодавців чи працівників.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.
У    рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 825/694/17.
Крім того суд зазначає, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Щодо визначення базового місяця, суд зазначає.
Мінсоцполітики в листах від 29.12.2017 № 122/0/66-17 та від 15.04.2020 № 49/0/214-20 надало роз`яснення, що правила нарахування індексації грошового забезпечення як для військовослужбовців, які проходять службу, так і для новоприйнятих або переведених військовослужбовців є єдиними.
Пункт 10-2 Порядку № 1078, викладений у новій редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015, якою, у тому числі, внесені зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників з 01.12.2015.
Тобто, починаючи з грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватися з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець.
Мінсоцполітики у листі від 23.06.2020 №76/0/214-20 надало роз`яснення: “Починаючи з грудня 2015 року до чергового підвищення посадових окладів згідно із рішенням Уряду обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватися з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець, а саме з лютого 2008 року.”.
Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 у справі № 400/3017/19 (щодо періоду після 01.12.2015) зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. При цьому Суд погодився, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, яка набрала чинності з 01.01.2008 та діяла на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено в тому числі схему посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.
Після прийняття цієї постанови та до березня 2018 року підвищення посадових окладів військовослужбовців не відбувалось.
З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.
Тобто, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців за спірний період з грудня 2015 року по липень 2017 року включно є січень 2008 року.
Відповідно суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.05.2015 по 10.07.2017 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.05.2015 по 10.07.2017, яку обрахувати із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Повністю погоджуючись з висновками місцевого суду щодо необхідності зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату індексації за період його служби з 27.05.2015 по 10.07.2017 з підстав, наведених в його рішенні, колегія суддів зауважує на частковому порушенні судом першої інстанції норм матеріального права щодо визначення базового місяця.
Так, судом першої інстанції належним чином обґрунтовано необхідність застосування базового місяця січня 2008 року для правовідносин, що діяли з 01.12.2015, коли до Порядку № 1078 були внесені відповідні зміни.
Проте, до цієї дати діяло інше законодавство.
Так, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу (абз.3 п. 10-1 Порядку № 1078 в редакції до внесення змін Постановою КМУ № 1013 від 09.12.2015).
Отже, в спірних правовідносинах при прийнятті на службу ОСОБА_1 базовим місяцем був травень 2015 року.
Відтак, в цій частині рішення місцевого суду підлягає зміні.
Як зазначалось вище, в іншій частині позовних вимог судом першої інстанції відмовлено,  а рішення місцевого суду позивачем не оскаржене, тому в цій частині воно не переглядається судом апеляційної інстанції. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – зміні.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі № 200/1892/21-а – змінити.
Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі № 200/1892/21-а викласти в наступній редакції:
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.05.2015 року по 10.07.2017 року, яку обрахувати із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення: з 27.05.2015 – травень 2015 року, а з 01.12.2015 - січень 2008 року.».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі № 200/1892/21-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 31 серпня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                                Т. Г. Гаврищук