СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р.                                                                            Справа № 917/564/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Ільїн О.В. , суддя  Терещенко О.І. 
секретар судового засідання Овчаренко О.С.
за участю представників сторін:
прокурор: Сірик В.В., посвідчення;
від позивача 1: не з`явився;
від позивача 2:  не з`явився;
від відповідача: без участі представника;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області           (вх. №1647П) 
на ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі №917/564/21 ( суддя Киричук О.А.)
за позовом в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: 
1) Комунального підприємства "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради,                   м. Полтава, 
2) Полтавської міської ради, м. Полтава, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан",                             м. Полтава,
про стягнення 92 838,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

          У квітні 2021 року в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до господарського суду Полтавської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Комунального підприємства "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради та Полтавської міської ради, з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан" на користь Комунального підприємства "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради заборгованості за договором у розмірі 92838,57 грн.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати за договором № Д334 від 23.05.2013 про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, укладеним між Комунальним підприємством «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рекламне агенство Оллан", внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 92      838,57 грн. за період з 01.01.2020 по 31.01.2021.
Наполягав, що органом, до компетенції якого віднесені повноваження у спірних правовідносинах, є Комунальне підприємство «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради, на яке покладено виконання функцій щодо регулювання діяльності у сфері розміщення зовнішньої реклами та яке є стороною договору № Д334. Полтавська міська рада, як отримувач бюджетних коштів та засновник КП «Полтава-сервіс», також є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.
Зважаючи на відповідь КП «Полтава-сервіс», надану прокурору, про неможливість звернення до суду (у визначений термін) з позовом про стягнення заборгованості, прокурор вважає правомірним його звернення з цим позовом в інтересах держави в особі КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та Полтавської міської ради.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі №917/564/21 позовну заяву повернуто заявнику.
          Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що: спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору; Полтавська міська рада не є стороною договору від 23.05.2013 №Д334; прокурор просить стягнути кошти за спірним договором на користь КП «Полтава-сервіс», а не на користь органу місцевого самоврядування, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про безпідставність визначення Полтавської міської ради як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Судом також зауважено, що пред`явлення прокурором позову в інтересах держави в особі КП «Полтава-сервіс», яке є стороною за договором, та не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, заборонено частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», зазначивши, що прокурором не обґрунтовано наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі комунального підприємства. 
Не погодившись з прийнятою ухвалою, в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі №917/564/21 і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, а також стягнути з ТОВ "Рекламне агентство Оллан" на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору на загальну суму 2270,00 грн. Одночасно заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі №917/564/21.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, представляє інтереси держави, а не інтереси комунального підприємства чи його засновника – органу місцевого самоврядування, які лише виконують у спірних правовідносинах  функції держави.
Наполягає, що суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах є Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, на яке покладено виконання функцій щодо регулювання діяльності у сфері розміщення зовнішньої реклами у місті Полтаві та яке є стороною договору. Полтавська міська рада як отримувач бюджетних коштів та засновник комунального підприємства, також є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. 
Вважає безпідставним твердження місцевого господарського суду про наявність та достатність строку позовної давності для звернення КП «Полтава-Сервіс» до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором за період з січня 2020 року по січень 2021 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі Крестьянінов О.О. – головуючий суддя, судді Шевель О.В., Фоміна В.О. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 задоволено клопотання в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі № 917/564/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі №917/564/21; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу;  повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 01.07.2021р. о 14:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104.
15.06.2021 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив Полтавської міської ради на апеляційну скаргу, в якому остання просить задовольнити апеляційну скаргу в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 та направити справу № 917/564/21 для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо неможливості участі Полтавської міської ради в статусі позивача у правовідносинах, що становлять предмет спору, адже Полтавська міська рада є отримувачем бюджетних коштів та засновником комунального підприємства. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Рекламне агенство Оллан" проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві; просить  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 - без змін; здійснювати розгляд справи                                № 917/564/21 без участі представника ТОВ "Рекламне агенство Оллан". 
Зазначає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються не на приписах законодавства, а на мотивувальних частинах постанов суду касаційної інстанції, якими вирішено справи по суті та в яких на підставі наданих доказів встановлено інші фактичні обставини. Наполягає, що апелянтом не доведено конкретних законодавчих обґрунтувань щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Пред`явлення прокурором позову в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, яке є стороною у спірних правовідносинах, заборонено ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки підприємство, яке є суб`єктом господарювання та здійснює підприємницьку діяльність, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень. 
Договір укладено між ТОВ «Рекламне агенство Оллан» та КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради як самостійними суб`єктами господарської діяльності. Визначення прокурором в позовній заяві Полтавську міську раду, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є помилковим, оскільки Полтавська міська рада не є стороною зазначеного договору, а позовна заява містить вимоги про стягнення коштів саме на користь Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради.
Наголошує на правомірності висновків суду, викладених в оспорюваній ухвалі.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Крестьянінова О.О. та судді Фоміної В.О. на дату судового засідання у відпустках, розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду справу № 917/564/21 направлено на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.
01.07.2021 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агенство Оллан" до Східного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення, які просить врахувати при розгляді справи № 917/564/21.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 справу                 № 917/564/21 прийнято до провадження новим складом суду. 
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 розгляд апеляційної скарги в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі № 917/564/21 відкладено на       20.07.2021 о       12:00 год. 
          У зв`язку із перебуванням на дату судового засідання судді Гетьмана      Р.А. та судді Склярук О.І. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Дучал Н.М., судді Ільїн О.В., Терещенко О.І.
Прокурор у судових засіданнях доводи та вимоги апеляційної скарги підтримував, просив скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
Позивачі та відповідач не скористалися правом участі представника у судових засіданнях апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.
Явка представників       у судове засідання визнана судом необов`язковою. 
За положеннями ст.42 Господарського процесуального кодексу України, участь представника у судовому засіданні є правом учасника справи, а не його обов`язком.
 Відповідно до      ст.269 Господарського процесуального кодексу України      суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею ( ч.1 ст.271 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України    судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
       Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду  дійшла висновку про необгрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як свідчить позовна заява, в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та  Полтавської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агенство Оллан" на користь Комунального підприємства «Полтава-сервіс» заборгованості за договором, укладеним між  КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та ТОВ "Рекламне агенство Оллан" у сумі 92   838,57 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Як підкреслено Конституційним Судом України у рішенні від 01.04.2008 року          № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі. 
Законом України від 02.06.2016 року № 1401-VIII “Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)”, який набрав чинності 30.09.2016 року, до Конституції України      внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пунктом 3 частини першої якої передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Так, відповідно до статті  131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано  статтею 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII “Про прокуратуру”, який набрав чинності 15.07.2015 року.
Відповідно до частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. 
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. 
          Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (ч. 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган (орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження); 2) у разі відсутності такого органу.
У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №915/162/19 зазначено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. 
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №            912/2385/18 наведено такі правові висновки:
"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. 
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".
      У пунктах 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 звернуто увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційним Судом України вказано, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу.
В обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором зазначено, що органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах є Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, на яке покладено виконання функцій щодо регулювання діяльності у сфері розміщення зовнішньої реклами у місті Полтаві. Засновником цього підприємства є Полтавська міська рада, яка отримує частину доходів від надання в тимчасове користування місць розташування рекламних засобів, які залишилися після оподаткування, а тому Полтавська міська рада, як отримувач бюджетних коштів та засновник комунального підприємства також є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. 
Разом з цим, частиною 1 статті 63 Господарського кодексу України визначені види та організаційні форми підприємств, які можуть діяти в Україні, у тому числі комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.
Господарський Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети.
Господарською діяльністю вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність ( ст.3 Господарського кодексу України). 
Відповідно до статті 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.
Згідно з п.1.1 Статуту КП«Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради, підприємство засноване Полтавською міською радою на комунальній власності і підпорядковане Управлінню адміністративних послуг Полтавської міської ради.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради є юридичною особою та, відповідно, КП «Полтава-Сервіс» підпорядковано саме цьому Управлінню.
Підприємство набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації, має відокремлене майно, самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в банківських установах, круглу печатку зі своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи та інші атрибути ( п.4.1. Статуту). 
Підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством України. Підприємство не несе відповідальність за зобов`язаннями держави, засновника та управління адміністративних послуг Полтавської міської ради. Підприємство має укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права і нести обов`язки. Відповідно до  способу утворення підприємство є унітарним (п.п.4.2, 4.4.,4.5 Статуту).
Майно підприємства становлять основні фонди, оборотні кошти, а також інші активи, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства ( п.5.1. Статуту). 
Вищим органом управління є засновник (Полтавська міська рада), та визначені повноваження, які віднесені до виключної компетенції засновника (п.7.1. Статуту). 
Виконавчим органом підприємства є генеральний директор. Генеральний директор самостійно вирішує всі питання діяльності підприємства за винятком тих, що віднесені до компетенції засновника. Генеральний директор: несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства; діє без довіреності від імені підприємства, представляє його в усіх установах та організаціях; розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства України; укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків рахунки ( п.п.7.2., 7.4. Статуту). 
Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи. Таке повноваження не належить до прав учасника (засновника) юридичної особи.
З наведеного вбачається, що КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо захисту прав та охоронюваних законом своїх інтересів у судовому порядку, зокрема, у випадку порушення інтересів при виконанні договору оренди, а отже наділено правом звернення до суду за захистом свого порушеного права. 
Зважаючи на те, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, у КП «Полтава-Сервіс» наявні всі можливості і засоби для  самостійного звернення до суду за захистом свого порушеного права. 
При цьому, КП «Полтава-Сервіс» не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, тоді як в силу приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Необґрунтованим також є і твердження прокурора, що КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради є суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах, оскільки згідно положень пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України  суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Комунальне підприємство не наділено владними управлінськими функціями, не здійснює у правовідносинах з юридичними особами публічно-владних управлінських функцій та не приймає жодних владно управлінських рішень, а тому не є суб`єктом владних повноважень в розумінні КАС України.
Як вірно зазначено місцевим господарським судом, прокурор у позовній заяві просить стягнути заборгованість за договором на користь КП «Полтава-сервіс», а не на користь Полтавської міської ради, що свідчить про те, що саме прокурором визначено порушення прав комунального підприємства (суб`єкта господарювання), а не територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування. 
Як свідчать листи КП «Полтава-Сервіс» № 169 від 09.02.2021 року, від 25.03.2021 № 438, надіслані на звернення Полтавської місцевої (окружної) прокуратури Полтавської області, КП«Полтава-сервіс» вказано про відсутність можливості оперативно звернутися до суду у зазначений прокуратурою термін із позовом щодо стягнення коштів з ТОВ «Рекламне агенство Оллан» з огляду на тимчасову відсутність юрисконсульта та відсутність коштів для сплати судового збору.
З наведеного вбачається усвідомлення Комунальним підприємством «Полтава-Сервіс» необхідності звернення до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості. 
Тимчасова відсутність у підприємства коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви, не може підтверджувати  наявність виключного випадку для представництва прокурором інтересів держави у суді.
Відомості про відсутність у Полтавської міської ради коштів у сумі 2  270,00 грн. на сплату судового збору до позовної заяви не додавалися.
Крім того, як правильно встановлено місцевим господарським судом, прокурор у позовній заяві просить стягнути заборгованість, яка виникла в період з 01.01.2020 по 31.01.2021, тобто строк, протягом якого КП «Полтава-сервіс» має можливість звернутись до суду за захистом порушеного права у межах позовної давності, є достатнім, що надає КП «Полтава-сервіс» можливість захистити свої права та охоронювані законом інтереси самостійно.
Враховуючи наведене у сукупності, а також те, що позов заявлений про стягнення заборгованості за договором № Д334 від 23.05.2013, укладеним між  ТОВ "Рекламне агенство Оллан" та КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, як самостійними суб`єктами господарської діяльності, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про помилковість визначення прокурором в позовній заяві Полтавську міську раду, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки Полтавська міська рада не є стороною зазначеного договору, а позовна заява містить вимоги про стягнення коштів саме на користь Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради.
Європейським Судом з прав людини неодноразово зверталася увага на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France), заява № 61517/00, пункт 27).
Судом зверталася також увага на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловлено наступне: сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».
Водночас, Європейський суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя.
Судова колегія погоджується з правомірним зауваженням прокурора в апеляційній скарзі, що КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради не є державною компанією, однак вказане твердження не наділяє прокурора правом на звернення з позовом в інтересах комунального підприємства «Полтава-Сервіс», яке є юридичною особою (господарюючим суб`єктом) і в силу приписів Господарського процесуального кодексу України наділено правом звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів за відсутністю необхідності доведення порушення інтересів держави.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави у спірних правовідносинах та про повернення позовної заяви прокурора.
Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи наведене, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.
          Твердження заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі № 917/564/21.
Відповідно до  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України      витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі № 917/564/21 покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись  ст.ст.  129, 270,  271,  275,  276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,
                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу в.о. першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області  на ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.04.2021  у справі № 917/564/21- залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.04.2021  у справі                       №917/564/21  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки            оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

                    Повний текст постанови складено   28.07.2021 

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Дучал

Суддя                                                                                           О.В. Ільїн  

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко