П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3014/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.   
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
30 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Боровицького О. А. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В., 
представника відповідача: Казарець О.А.,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом фермерського господарства "Фортуна-Агро Д" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 року фермерське господарство «Фортуна-Агро Д» (ФГ «Фортуна-Агро Д») звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (ГУ ДПС у Хмельницькій області) в якому просило:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “Р” №0001991412 від 02.12.2019 року за платежем податок на додану вартість на суму 198316,25 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями 158653,00 грн., за штрафними санкціями 39663,25 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “ПН” №0002001412 від 02.12.2019 року за платежем податок на додану вартість за штрафними санкціями у розмірі 78843,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення форми “Р” №0001981412 від 02.12.2019 року за платежем податок на прибуток на суму 2413961,25 грн., в т.ч. за основним платежем 1931169,00 грн. за штрафними санкціями 482792,25 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми “ПС” №0002041412 від 02.12.2019 року за платежем з податку на нерухоме майно за штрафними санкціями у розмірі 4080,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “ПС” №0002021412 від 02.12.2019 року за платежем орендна плата з юридичних осіб за штрафними санкціями у розмірі 1020 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “ПС” №0002051412 від 02.12.2019 року за платежем транспортний податок з юридичних осіб за штрафними санкціями у розмірі 1020 грн.
16 лютого 2021 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову частково. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 року №0001991412, яким ГУ ДПС у Хмельницькій області збільшило ФГ "Фортуна-Агро Д" грошове зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 198316,25 грн., у тому числі 158653 грн., - основний платіж, та 39663,25 грн., - штрафні санкції. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 року №0002001412, яким ГУ ДПС у Хмельницькій області застосувало до ФГ "Фортуна-Агро Д" штраф в сумі 78843 грн., за платежем: податок на додану вартість. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 року №0001981412, яким ГУ ДПС у Хмельницькій області збільшило ФГ "Фортуна-Агро Д" грошове зобов`язання за платежем: податок на прибуток на суму 2413961,25 грн., у тому числі 1931169 грн., - основний платіж, та 482792,25 грн., - штрафні санкції.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційних скарг апелянти послались на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та порушення норм процесуального права що, на їх думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено те, що в період 20.08.2019 року по 10.09.2019 року ГУ ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу №1761 від 06.08.2019 року проводилася документальна планова виїзна перевірка позивача з питань податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року, валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.07.2013 року по 30.06.2019 року, іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої складено акт №0027/22-01-05-12/38720052 від 17.09.2019 року. 
Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті планової перевірки позивачем було подано до ГУ ДПС у Хмельницькій області заперечення від 21.10.2019 року. До заперечень на акт було додано копії первинних документів на 1088 арк., а саме: копії шляхових листів легкового автомобіля, вантажного автомобіля, тракториста та комбайнера, актів списання запасних частин та ТМЦ, актів списання ПМП, актів списання засобів захисту рослин та мінеральних добрив, аналіз рахунку 131 за 2017, 2016 р., аналіз рахунку 901 за 2017, 2016 р.; аналіз рахунку 902 за 2017 р.; аналіз рахунку 91 за 2017, 2016 р., аналіз рахунку 92 за 2017, 2016 р., аналіз рахунку 93 за 2017, 2016 р., аналіз рахунку 791 за 2017, 2016 р., аналіз рахунку 231 за 2017, 2016 р., оборотно-сальдова відомість по рахунку 10 “Основні засоби” за 2017, 2016 р.; картка-рахунку 203 за 2017, 2016 р., картка рахунку 207 за 2017, 2016 р.,  картка рахунку 208 за 2017, 2016 р., картка рахунку 26 за 2017, 2016 р.
За таких обставин, ГУ ДПС у Хмельницькій області у відповідності до п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України було видано наказ №518 від 04.11.2019 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки у зв`язку із поданням заперечення від 21.10.2019 року №01 до акту про результати документальної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року та правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.07.2013 року по 30.06.2019 року, в яких платник вимагав переглянути результати відповідної перевірки, та надав документи та посилався на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний розгляд неможливий без проведення перевірки. Перевірка проводилася з 05.11.2019 року по 13.11.2019 року.
За результатами проведення документальної позапланової перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області було прийнято акт №0180/22-01-05-12/38720052 від 20.11.2019 року.
Не погоджуючись із висновками акта № 0180/22-01-05-12/38720052 від 20.11.2019 року, позивачем  було подано до ГУ ДПС у Хмельницькій області заперечення вих. №02 від 11 грудня 2019 р. в якості додатків до заперечень було подано копії первинних документів на 132 арк., а саме: копії видаткових накладних, актів виконаних робіт, актів приймання-передачі наданих послуг.
На підставі акта перевірки 13 грудня 2019 року ГУ ДПС у Хмельницькій області були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
-форми “Р” №0001991412 від 02.12.2019 року за платежем податок на додану вартість на суму 198316,25 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями 158653,00 грн., за штрафними санкціями 39663,25 грн.;
- форми “ПН” №0002001412 від 02.12.2019 року за платежем податок на додану вартість за штрафними санкціями у розмірі 78843,00 грн.;
- форми “Р” №0001981412 від 02.12.2019 року за платежем податок на прибуток на суму 2413961,25 грн., в т.ч. за основним платежем 1931169,00 грн. за штрафними санкціями 482792,25 грн.;
- форми “ПС” №0002041412 від 02.12.2019 року за платежем з податку на нерухоме майно за штрафними санкціями у розмірі 4080,00 грн.;
- форми “ПС” №0002021412 від 02.12.2019 року за платежем орендна плата з юридичних осіб за штрафними санкціями у розмірі 1020 грн.;
- форми “ПС” №0002051412 від 02.12.2019 року за платежем транспортний податок з юридичних осіб за штрафними санкціями у розмірі 1020 грн.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем не обґрунтовано, без урахування усіх обставин що мають значення для їх прийняття.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 02.12.2019 року №0001981412 за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 413 961, 25 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 1931169,00 грн., за штрафними санкціями - 482792,25 грн., то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 135.1 ст. 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього кодексу.
Так, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996/ХІV (Закон №996) визначає правові засади регулювання, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. У розумінні даного Закону  підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо – безпосередньо після її закінчення. 
Статтею 1 Закону №996 передбачено, що первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частинами другою та третьою статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.
При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Окрім того, відсутність у спірного контрагенту матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 р. у справі № 804/4787/16.
Так, у матеріалах справи містяться копії первинних документів, що підтверджують понесені позивачем витрати у 2016-2017 роках. Ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача. Вказані документи також надавалися позивачем в якості додатків до заперечень на акт документальної планової та акт документальної позапланової перевірки. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладеного. Відповідачем вказаного спростовано не було.
Щодо взаємовідносин між позивачем та ФОП ОСОБА_1 та посилання податкового органу, як на доказ, пояснення ОСОБА_1 від 18 лютого 2020 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 року справа №822/787/18, від 27.03.2018 року справа №816/809/17, від 27.02.2018 року справа №813/1974/17, від 27.02.2018 року справа №813/1766/17, від 20 лютого 2018 року в справа №826/6280/13-а.
Проте, податковий орган посилаючись на пояснення від 18 лютого 2020 року не надав доказів винесення вироку в рамках кримінального провадження, який би містив відомості щодо встановлених фактів чи дій осіб, та які б були обов`язковими та мали значення для вирішення справи у відповідності до ст.78 КАС України. При цьому, відсутній сам факт існування кримінального провадження.
При цьому, під час розгляду справи в суді першої інстанції було допитано в якості свідка ФОП ОСОБА_1 , яка підтвердила наявність у 2016-2017 роках господарських взаємовідносин із позивачем та факт надання послуг, за результатами яких було складено та підписано акти приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт).  
Також свідок повідомив про те, що в період 2016-2017 років дійсно рахувалася заборгованість позивача за надані послуги, однак розрахунки проводилися позивачем в наступних звітних періодах, отримання доходу ОСОБА_1 , від наданих послуг було відповідно задекларовано, та сплачено належні податки. 
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ГУ ДПС у Хмельницькій області безпідставно не прийнято до уваги первинні документи ФГ «Фортуна-Агро Д» по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_1 , на підставі яких позивачем віднесено до витрат у 2016-2017 роках загальну суму 6 582 920,00 грн. на підставі актів №30/07/2017 від 30.07.2017 р., №30/06/2017 від 30.06.2017 р., №30/04/2017 від 30.04.17 р., №30/03/2017 від 30.03.17 р., №30/04/2017 від 30.04.17 р., №54 від 29.02.17 р., №57 від 29.02.17 р., №31 від 28.02.17 р., №93 від 31.08.17 р., №87 від 28.07.17 р., №81 від 30.06.17 р., №83 від 30.06.17 р., №74 від 31.05.17 р., №69 від 28.04.17 р., №63 від 31.03.17 р., №62 від 31.03.17 р., №61 від 31.03.17 р.,№59 від 31.03.17 р., №51 від 29.02.17 р., №56 від 31.03.17 р., №65 від 30.03.17 р., №99 від 29.09.17 р., №104 від 31.10.17 р., №142 від 30.11.17 р. №153 від 29.12.17 р., №30/09/2016 р. від 20.09.16 р., №47/4 від 30.09.16 р., №63/12 від 30.06.16 р., №29/04/2016 від 29.04.16 р., №30/03/2016 від 30.03.16 р., №31/03/2016 від 31.03.16 р., №112 від 30.09.16 р., №132 від 31.10.16 р., №132 від 30.11.16 р., №147 від 29.12.16 р., №95 від 31.08.16 р., №70 від 30.06.16 р., №71 від 29.07.16 р., №64 від 29.04.16 р., №96/1 від 31.05.16 р., №69 від 31.05.16 р., №47 від 30.03.16 р., №31/03/2016 від 31.03.16 р., №48 від 31.03.16 р., №37 від 28.02.16 р.
Щодо не врахування податковим органом у складі понесених позивачем витрат у загальній сумі 519619,00 грн. за актами від 01.08.2017 року, від 01.08.2016 року по взаємовідносинах з ФГ “Добробут К”, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, згідно актів ФГ “Добробут К” від 01.08.2017 року, від 01.08.2016 року позивачем здійснювалася компенсація орендної плати відповідно до пункту 3.2. договору Договору №1-04-15 від 01.04.2015 р. 
Відповідно до умов вказаного Договору за сприяння вирощування сільськогосподарської продукції  та надання згоди на виробництво за цим договором сторона 2 (ФГ “Фортуна-Агро Д”) сплачує стороні 1 (ФГ “Добробут К”) грошові кошти або передає на цю суму узгоджену сільськогосподарську продукцію по кількості та видах (сортах) в порядку визначеному сторонами додаткового. Вказана плата складається із компенсації орендної плати відповідно до умов договорів оренди зазначених у п.1.4 даного Договору. 
Тобто, Договором передбачено сплату на користь ФГ “Добробут К” компенсації орендної плати. 
Вказаний Договір чи окремі його положення недійсними в судовому порядку не визнавалися, а тому позивачем в даному випадку правомірно було віднесено витрати по вказаних операціях до складу витрат.  
Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи на балансі позивача наявна техніка щодо якої виконувалися роботи, зокрема: комбайн зерновий Masey Ferguson 7260, JSB 532-120, Камаз НОМЕР_1 на заправку якої здійснювалось списання паливно-мастильних матеріалів, що підтверджується актами виконаних робіт.
При цьому, такі акти списання паливно-мастильних матеріалів надавалися до контролюючого органу в якості додатків до заперечень на акт документальної планової перевірки та були враховані відповідачем при винесенні рішень, а отже відповідач володів інформацією щодо наявності у позивача вказаної техніки. 
Таким чином, акти №21 від 07.10.16 р., №34 від 18.10.16 р., №40 від 25.10.16 р., №12 від 03.10.2016 р., №19 від 10.10.2016 р. на загальну суму 3  827  587 грн. підтверджують факт понесення витрат позивачем. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 року №0001981412 за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2413961,25 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями – 1931169,00 грн., за штрафними санкціями – 482792,25 грн., є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 02.12.2019 №0001991412, яким визначено податкове зобов`язання з ПДВ в сумі 158653 грн та штрафну санкцію в сумі 39663,25 грн. та податкового повідомлення-рішення №0002001412 від 02.12.2019 року про застосування штрафної санкції у сумі 78 843 грн., то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
          Відповідно до п.189.1. ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Згідно п.198.1. ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п.198.3. ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У матеріалах справи наявні документи, в тому числі акт списання товарів, акти приймання-передачі основних засобів, накази про введення в експлуатацію, акти наданих послуг, оборотно-сальдова відомість по рахунку 281, які підтверджують факт використання відповідних товарів (робіт, послуг) у господарській діяльності позивача. 
Так, судом першої інстанції встановлено, що ДП “Перший національний технічний кооператив” першого національного аграрного кооперативу” було надано позивачеві послуги у сумі 638 399,98 грн. по перевезення ґрунтових мас (глини) для розчищення полів та під`їзних шляхів до них, за результатами яких були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкові накладні на загальну суму 638 399,98 грн., в т.ч. ПДВ 106 399,98 грн. 
Також, на підтвердження факту надання послуг перевезення позивачем було надано наступні документи: акти наданих послуг (виконаних робіт) - №46 від 28 квітня 2017 р., №98 від 31 травня 2017 р., №110 від 30 червня 2017 р., №145 від 31 липня 2017 р., №153 від 31 серпня 2017 р., №168 від 30 вересня 2017 р., №181 від 31 жовтня 2017 р., №204 від 30 листопада 2017 р., №7 від 31 січня 2018 р., №15 від 28 лютого 2018 р., №26 від 31 березня 2018 р., №37 від 30 квітня 2018 р., №58 від 31 травня 2018 р.
При цьому, позивач не міг надати відповідачу до перевірки доказів обліковування на балансі у складі основних засобів виробничих потужностей для виробництва виробів з глини та документальних доказів оприбуткування глини на баланс, оскільки позивач не здійснював придбання глини та не здійснював виробництво глиняних виробів. 
Щодо використання у господарській діяльності позивача меблевих виробів та інші товарно-матеріальні цінності, придбаних у контрагентів ТОВ “Епіцентр К” та ТОВ “Сільварес” на загальну суму 206 677,76 грн., в т.ч. ПДВ  34 446,27 грн., то в матеріалах справи містяться оборотно-сальдова відомість 281 станом  на 31.12.2017 р., а також накази про введення в експлуатацію основних засобів, акти приймання-передачі основних засобів, акти списання ТМЦ. Зокрема: накази - ОЗ-8 від 20.12.2017 р., ОЗ-9 від 20.12.2017 р., ОЗ-10 від 20.12.2017 р., ОЗ-11 від 20.12.2017 р., ОЗ-12 від 20.12.2017 р., ОЗ-13 від 20.12.2017 р., ОЗ-14 від 20.12.2017 р., ОЗ-15 від 20.12.2017 р., ОЗ-16 від 20.12.2017 р., ОЗ-17 від 20.12.2017 р., ОЗ-18 від 20.12.2017 р., ОЗ-19 від 20.12.2017 р., ОЗ-20 від 20.12.2017 р., ОЗ-21 від 20.12.2017 р., ОЗ-22 від 20.12.2017 р., що підтверджують введення експлуатацію та використання в господарській діяльності меблевих виробів. 
При цьому, позивачем надано пояснення що вказані товарно-матеріальні цінності буди використані для облаштування приміщення для відпочинку та особистої гігієни працівників (трудового колективу) фермерського господарства. Доказів протилежного відповідачем не надано та в матеріалах справи не міститься. 
Крім того, в акті перевірки відсутні посилання на документальні підтвердження або інші докази, наявні в контролюючого органу, які б підтверджували твердження посадових осіб контролюючого органу про не використання в господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), та котрі б засвідчували про дату виникнення податкових зобов`язань на підставі яких контролюючим органом донараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 №0001991412, яким визначено податкове зобов`язання з ПДВ в сумі 158653 грн та штрафну санкцію в сумі 39663, 25 грн. та податкове повідомлення-рішення №0002001412 від 02.12.2019 року про застосування штрафної санкції у сумі 78 843 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що наведенні в апеляційній скарзі доводи повністю спростовуються встановленими у справі обставинами та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   08 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Боровицький О. А.