Ухвала

Іменем України
13 вересня 2021 року
м. Київ
Справа № 233/3450/15-к
Провадження № 51-4415 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року разом з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження вказаних судових рішень,
встановив:
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
До суду касаційної інстанції звернувся засуджений ОСОБА_4 з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення йому строку касаційного оскарження вказаних судових рішень.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 426 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженого слід йому повернути, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття щодо поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами пропущення строку на касаційне оскарження слід розуміти, зокрема, неможливість особи подати таку скаргу у визначений законом строк у зв`язку з триманням під вартою або відбуванням покарання та такій особі вчасно не було надіслано рішення, прийняте за її апеляційною скаргою.
Як убачається зі змісту клопотання про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень засуджений просить касаційний суд поновити йому строк оскарження вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року. 
Як на причини пропуску строку касаційного оскарження вказаних судових рішень, засуджений посилається на юридичну необізнаність, неналежне, на його думку, виконання захисником обов`язків щодо надання правничої допомоги та те, що він ознайомився з матеріалами кримінального провадження лише у червні 2021 року.
Проте, зазначені засудженим у клопотанні причини не є такими, що слід визнати поважними.
Так, відповідно до даних штампу установи виконання покарань, що на копії ухвали апеляційного суду, приєднаної до касаційної скарги, 12 листопада 2015 року засудженому була вручена копія ухвали Апеляційного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року.
Однак, засуджений звернувся до суду касаційної інстанції майже через 6 років після отримання вказаного судового рішення, посилаючись на те, що з оскаржуваними судовими рішеннями він ознайомився лише у червні 2021 року, не врахувавши, що строк касаційного оскарження за змістом ч. 2 ст. 426 КПК України рахується з дня отримання судового рішення постановленого судом апеляційної інстанції, а не з дня ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. 
При цьому, такі посилання засудженого у клопотанні як юридична необізнаність та неналежне, на його думку, виконання захисником обов`язків щодо надання правничої допомоги, також не можна визнати поважними причинами пропуску строку касаційного оскарження у розумінні ст. 117 КПК України.
Відповідно до ст. 59 Конституції Україникожен має право на професійну правничу допомогу. 
Проте, жодних даних, які б свідчили про наявність реальних перешкод для реалізації права на оскарження рішень суддів, постановлених ще у 2015 році, у клопотанні про поновлення строку засудженим не наведено.
Системний аналіз норм кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Отже, враховуючи наведені засудженим причини, колегія суддів касаційного суду вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку оскарження судових рішень не підлягає задоволенню, а причини його пропуску не є поважними.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК Україникасаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути, у зв`язку з її поданням після закінчення строку касаційного оскарження та відсутністю підстав для його поновлення.
На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вказані судові рішення, повернути йому разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                          ОСОБА_3