УХВАЛА

26 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 600/1637/20-а
адміністративне провадження № К/9901/26440/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020    року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, про визнання дій протиправними,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в Чернівецькій області (далі   - ТУ ДСА України в Чернівецькій області), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому, як судді Вижницького районного суду Чернівецької області, суддівської винагороди за період з 24 липня по 28 вересня 2020 року включно із застуванням обмеження нарахування у розмірі 10 мінімальних заробітних плат у сумі 47320,00 грн, визначеного   статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"; зобов`язати ТУ ДСА в Чернівецькій області провести нарахування та виплату йому суддівської винагороди за період з 24 липня по 28 вересня 2020 року включно на підставі частин другої - шостої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадовою окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якої встановлено на 01 січня 2020 року, з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років за наявності стажу більше 5 років у розмірі 20 відсотків посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 24 липня по 28 вересня 2020 року включно.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Чернівецькій області щодо нарахування та виплати судді Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 24 липня по 28 серпня 2020 року, із застосуванням обмеження нарахування у розмірі 10 мінімальних заробітних плат у сумі 47320,00 грн, визначеного статтею 29      Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Зобов`язано ТУ ДСА України в Чернівецькій області провести нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди за період з 24   липня по 28 серпня 2020 року включно на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
13 липня  2021 року ТУ ДСА України в Чернівецькій області повторно подало касаційну скаргу на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати судові рішення на підставі частини четвертої статті 328 КАС України та відмовити в позові.
Предметом спору у цій справі є обчислення розміру суддівської винагороди, з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач працює суддею, що у значенні Закону України «Про запобігання корупції» (норми якого були чинними на час відкриття провадження у справі судом першої інстанції), передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив частину четверту статті 328 КАС України, проте не конкретизувало на підставі якого пункту ТУ ДСА України в Чернівецькій області  оскаржує судові рішення. Заявник лише послався на відсутність можливості здійснювати нарахування суддівської винагороди поза межами бюджетних асигнувань, відсутності видатків у бюджеті на здійснення таких виплат, цитування норм законодавства, яким урегульована процедура визначення видатків на утримання суддів, з посиланням на висновки Конституційного Суду України, з подальшим їх тлумаченням. Такі доводи є загальними та не свідчать про виключність цієї справи. Інші аргументи скарги також зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Тому касаційну скаргу ТУ ДСА України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020    року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, про визнання дій протиправними повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                            С.А. Уханенко