П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/127/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.   
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
27 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позов задоволено, а саме: 
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №222030008912 від 25.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи з 01.05.1992 року по 28.03.2002 року на посаді масажиста фізіотерапевтичного відділення;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.09.2020 року, дати звернення із заявою про призначення пенсії;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.09.2020 року № 222030008912 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 26 років 6 місяців, передбаченого статею 55 закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 2-1 Прикінцевих положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", про що повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №2200-1704-8/53178 від 04.12.2020 року. Вказує, що до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, не враховані періоди роботи 10.01.1992 року по 30.04.1992 року інструктором ЛФК та з 01.05.1992 року по 28.03.2002 року на посаді масажиста фізіотерапевтичного відділення, оскільки зазначені посади не належать до посад середнього медичного персоналу, що визначаються відповідно до Номенклатури спеціальностей середніх медичних працівників, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 23.10.1991 року №146. Крім того, зазначає, що при опрацюванні пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що Головним управлінням помилково зараховано до спеціального стажу позивача періоди роботи з 29.03.2002 року по 11.10.2017 року масажистом фізіотерапевтичного відділення. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.09.2020 №222030008912 щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років 17 років 2 місяців 19 днів, яке є предметом оскарження, направлено ОСОБА_1 помилково. Отже, згідно з наданих для призначення пенсії документів страховий стаж позивача становить 33 роки 9 місяців 16 днів, спеціальний стаж - 1 рік 8 місяців 5 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 16.09.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з пункту "е" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Рішенням від 25.09.2020 року № 222030008912 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило ОСОБА_1  у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 26 років 6 місяців, передбаченого статтею 55 закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 2-1 Прикінцевих положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", про що повідомило листом № 2200-1704-8/53178 від 04.12.2020 року.
Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно з пункту "е" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення" та у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи масажистом з 01.05.1992 року по 28.03.2002 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з пунктом 2-1 Прикінцевих положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених законом України "Про пенсійне забезпечення".
Вказаний в пункті 2-1 Прикінцевих положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" набрав чинності 11.10.2017.
Згідно з пунктом "е" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років слугувала відсутність необхідного спеціального стажу роботи 26 років 6 місяців, передбаченого статтею 55 закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку із не врахуванням до  спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я періоду роботи з 01.05.1992 року по 28.03.2002 року на посаді масажиста фізіотерапевтичного відділення, оскільки зазначена посада не належать до посад середнього медичного персоналу.
В листі від 25.09.2020 №222030008912 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказало, що страховий стаж позивача становить 33 роки 9 місяців 16 днів, спеціальний стаж 17 років 2 місяці 19 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років.
Так, статтею 62 закону України "Про пенсійне забезпечення"  передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. 
Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 03.03.1988 року, у період з 01.01.1993 по 15.09.2020 останній працював на посаді масажиста фізіотерапевтичного відділення.
Відповідно до розділу 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої і невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
Законом України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-XII встановлено, що до середнього медичного персоналу відносяться особи, які отримали спеціальну освіту та відповідну кваліфікацію в середніх медичних навчальних закладах і допущені в установленому порядку до медичної діяльності.
При цьому, статтею 74 Закону №2801-XII визначено, що медичною діяльністю можуть займатися особи, які мають відповідну спеціальну освіту.
Суд встановив, що позивач закінчив Хмельницьке медичне училище та отримав кваліфікацію фельдшера, що підтверджуються дипломом НОМЕР_2 від 01.03.1988 року. Вказане свідчить про наявність у позивача кваліфікації середнього медичного персоналу.
Крім того, відповідно до Свідоцтва про проходження підвищення кваліфікації до диплому № НОМЕР_2 позивач пройшов підвищення кваліфікації зі спеціальності "медсестра медична з масажу".
У відповідності до Класифікатору професій ДК 003:2005 під кодом 3231 міститься назва посади "Сестра медична з массажу".
Згідно з Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, що ведений в дію наказом Міністерства охорони здоров`я України №117 від 29.03.2002, під №30 зареєстровано посаду "Сестра медична з массажу", втім у вказаному Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я відсутня така посада як "Масажист".
При цьому, у відповідності до наказу МОЗ України №146 від 23.10.1991 "Про атестацію середніх медичних працівників" та згідно Номенклатури спеціальностей зазначених в ньому, посада масажиста відповідає посаді сестри медичної з масажу і відноситься до середнього медичного персоналу та зараховується до медичного стажу.
Суд враховує, що відповідно до наказу  комунального підприємства "Хмельницький міський лікувально-діагностичний центр" Хмельницької міської ради від 10.06.2019 року №78/од, згідно з вимог Класифікатору професій ДК 003:2010, проведено зміну назви посади "масажист" на "сестра медична з масажу", про що в трудовій книжці позивача здійснений відповідний запис. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що робота позивача на посаді масажиста у період з 01.05.1992 року по 28.03.2002 року має бути зарахована до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.
А тому, необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи масажистом з 01.05.1992 року по 28.03.2002 року. 
Таким чином, станом на момент набрання чинності законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" 11.10.2017 у позивача наявний спеціальний стаж роботи для призначення пенсії відповідно до пункту "е" статті 55 закону України Про пенсійне забезпечення - більше 27 років 6 місяців.
При цьому, доводи апелянта про помилковість зарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 29.03.2002 року по 11.10.2017 року масажистом фізіотерапевтичного відділення, суд вважає безпідставними, оскільки на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком від 25.09.2020 року, в листі від 04.12.2020 року №2200-1704-8/53178 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказало на відсутність спеціального стажу у зв`язку із не врахуванням періоду роботи з 01.05.1992 року по 28.03.2002 року масажистом фізіотерапевтичного відділення. При цьому, визначило позивачу 33 роки 9 місяців 16 днів страхового стажу, та 17 років 2 місяці 19 днів спеціального стажу. 
За змістом частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, суд не бере до уваги посилання відповідача, зокрема, щодо помилковості направлення позивачу рішення від 25.09.2020 № 222030008912, зарахування до спеціального стажу який дає право на пенсію за вислугу років 17 років 2 місяців 19 днів, та на лист № 2200-0304-8/9545 від 17.02.2021.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області від 25.09.2020 №222030008912  про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправним та підлягає скасуванню.  Тому, для належного способу захисту позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити  позивачу пенсію відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України Про "пенсійне забезпечення" з 16.09.2020 року дати звернення із заявою про призначення пенсії.   
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.