УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження 

19 серпня 2021 року 

м. Київ
справа № 560/6082/21
адміністративне провадження № К/9901/28606/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Желєзного І.В.,

перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1  
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року (колегія у складі суддів Полотнянка Ю.П., Ватаманюка Р.В., Драчук Т.О.)
у справі № 560/6082/21
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 
про стягнення коштів.

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області; відповідач), в якому просив стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 11 051,44 грн та інфляційні втрати у розмірі 40 147,80 грн за період з березня 2020 року до березня 2021 року у зв`язку з невиконанням судового рішення.

Хмельницький окружний адміністративний суд (суддя Шевчук О.П.) ухвалою від 31.05.2021 відмовив у відкритті провадження у справі.
Позивач оскаржив зазначене судове рішення в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05.07.2021 залишив апеляційну скаргу без руху, а ухвалою від 22.07.2021 - повернув скаргу.

02.08.2021 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що надійшла 04.08.2021 до Верховного Суду, в якій, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що у цій справі ним заявлено лише вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, а саме, у зв`язку з невиконанням рішення суду про виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці; тому судовий збір не справляється відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України від 08.07.2011  № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI). Повертаючи скаргу, суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справ     № 761/24881/16-ц, у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 490/2254/20, від 30.06.2021 у справі № 204/8696/20.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.
Суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з підстав неусунення її недоліків у частині сплати судового збору після залишення скарги без руху.
Водночас, суд апеляційної інстанції відхилив доводи позивача щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону № 3674-VI. 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 продовжує відстоювати позицію того, що він звільнений від сплати судового збору на підставі зазначеної статті Закону № 3674-VI.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування регулюється ст. 1173-1175 Глави 82 ЦК України. 
Тобто, положення п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону № 3674-VI поширюються на конкретні правовідносини, які виникають при відшкодуванні шкоди органом державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронним органом, прокуратурою чи судом у зв`язку незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.
Разом з тим, спір у цій справі стосується питання відповідальності Пенсійного фонду за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Глави 51 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за несвоєчасне виконання рішення суду.
Правовідносини, які регулюються Главою 51 та Главою 82 ЦК України, виникають з різних правових підстав та не є однорідними. 
Тому, враховуючи предмет і підстави заявленого позову, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору при апеляційному оскарженні судового рішення першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.
Висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справ                     № 761/24881/16-ц, у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 490/2254/20, від 30.06.2021 у справі № 204/8696/20, на які покликається ОСОБА_1 , стосується питання звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги за об`єктом справляння судового збору, передбаченим п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону № 3674-VI. 
Натомість, при поданні ОСОБА_1 позовної заяви у цій справі судовий збір повинен був справлятися відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI.
Отже, зазначена скаржником правова позиція Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду не є релевантною для цієї справи.
Зважаючи на викладене вище, Верховний Суд вважає, що правильне застосуванням судом апеляційної інстанції ч. 2 ст. 298 КАС України, є очевидним, а мотиви касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом п. 2 ч. 2 цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія зазначеної норми поширюється, зокрема, на ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, право касаційного оскарження якої передбачено ч. 3 ст. 328 КАС України.
За викладених обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі          № 560/6082/21.
2.          Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний