ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/14983/20                                                          Суддя суду 1 інстанції: Божко В.В.
Провадження № 33/818/458/21

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року                                                        м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , захисника Біленка О.О., Морозовського, захисника Загребельного С.М., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27.10.2020, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення серія ДПР18 № 148072 від 31.08.2020, ОСОБА_2 , 05.08.2020 о 18 год. 30 хв. у м. Харкові по вул. Ак. Павлова, 289-А, керуючи автомобілем «Toyota», державний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, та допустив зіткнення з автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_2 , з подальшим наїздом на автомобіль «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує не відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, в своїй постанові суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту невідповідності дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 8.7.3 ПДР України.
Проте, апеляційний суд не погоджується з даним висновком.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 148072 від 31.08.2020, ОСОБА_2 , 05.08.2020 о 18 год. 30 хв. у м. Харкові по вул. Ак. Павлова, 289-А, керуючи автомобілем «Toyota», державний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, та допустив зіткнення з автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_2 , з подальшим наїздом на автомобіль «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 .
Відповідно до п.8.7.3е ПДР України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.
За порушення вимоги зазначеного пункту ПДР України передбачена відповідальність встановлена ст. 124 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи. 
В матеріалах справи містяться пояснення двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким суддя не надав оцінки (а. с. 6 - 7) та взагалі не взяв до уваги.
Крім того, ОСОБА_1 були надані копії фотографій з місця ДТП, які, з його слів, були предметом огляду в суді першої інстанції, однак не долучені до матеріалів справи та їм не надана оцінка в постанові.
Отже при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.
Висновок суду щодо закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення належним чином не мотивований та передчасний. Зміст пояснень учасників ДТП та інших доказів, які суд прийняв до уваги, не розкритий та не проаналізований, оцінка їм не дана. 
Таким чином, всупереч вимогам ст. ст. 247, 278, 280, 283, 284 КУпАП і п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, суддя місцевого суду не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з`ясував належним чином, зокрема шляхом допиту учасників ДТП, свідків, витребування письмових доказів та за необхідності, призначення експертизи, обставини, передбачені ст. ст. 247, 280 КУпАП.
Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.
Враховуючи викладене, а також допущену неповноту та однобічність, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Між тим, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. 
Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разу закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується
З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість ОСОБА_2 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Апеляційний суд акцентує увагу на те, що за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. 
Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.08.2020 не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 27.10.2020 щодо закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП скасувати, а провадження в цій частині закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                                М.Є. Савенко