Ухвала      
 
16 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 759/1975/21
провадження № 61-13553ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - відділ з питань реєстрації проживання/перебування фізичних осіб Святошинського району, Святошинської державної районної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 10 серпня 2021 року подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року.
 
На підставі касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. 
 
У клопотанні, яке додане до касаційної скарги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять зменшити розмір судового збору, мотивуючи тим, що сума судового збору є не підйомною для позивачів, так як Скаржник 1 на сьогодні є пенсіонером, а Скаржник 2 тимчасово безробітним, а це є великим фінансовим навантаженням, що в свою чергу позбавляє можливості сплатити судовий збір.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. 
 
Проте касаційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору саме на момент подання касаційної скарги. Тому клопотання задоволенню не підлягає.
 
За таких обставин, особі, яка подалі касаційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір. 
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви - 2021 рік) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
У частині третій статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
 
За змістом частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день пред`явлення позову) передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.
 
У цій справі заявлено вимогу немайнового характеру (визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням).
 
Розмір судового збору при поданні позову за вимоги немайнового характеру становив - 840,80 грн.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги судовий збір кожним позивачем за вимогами немайнового характеру становить по 1 681,60 грн (840,80 грн * 200 %). 
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями  136, 185, 260, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зменшення розміру судового збору відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року залишити без руху.
 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   І. О. Дундар