ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1185/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровградського  окружного адміністративного суду  від 10.06.2020,  ( суддя Казанчук Г.П.)   по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                  в с т а н о в и В:

У квітні  2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського  окружного адміністративного суду  з позовною заявою, в якій просив  визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати йому всіх сум належних до виплати в день звільнення з військової служби: індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2016 по 05.10.2018 р., грошової компенсації за не використанні календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 р. по 2018 р.;  стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період із 05.10.2018 р. по 29.01.2020 р. включно в розмірі 269104,32 грн.
Рішенням Кіровоградського  окружного адміністративного суду  від 10.06.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Рішення суду обгрунтовано тим, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач  подав  апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після звільнення позивача зі служби відповідач на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі №340/3139/19 здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 05.10.2018 р. Також на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №340/2127/19 здійснив нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2018 р. Оскільки обидва рішення суду виконано 29.01.2020 р. військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України мала нарахувати та виплатити позивачеві середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05.10.2018 р. по 29.01.2020 р. (день фактичного розрахунку) відповідно до статті 117 КЗпП України.
В судовому засіданні представник відповідача, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Позивач до суду не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином.   
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом по 06.09.2018 року.
Наказом начальника Головного управління персоналу - Заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 06 вересня 2018 року №262 позивач був звільнений у запас за підпунктом “к” пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” .
Відповідно до Витягу з наказу  командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №227 від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.
В провадженні Кіровоградського окружного адміністративного суду знаходилась справа №1140/3139/18 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року по справі №1140/3139/18, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.08.2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 05 жовтня 2018 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з  01 січня 2016 року по 05 жовтня 2018 року . 
Відтак рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року по справі №1140/3139/18 набрало законної сили 23.08.2019 року.
В провадженні Кіровоградського окружного адміністративного суду також знаходилась справа №340/2127/19  за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року по справі №340/2127/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби; та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби .
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року по справі №340/2127/19 набрало законної сили 25.10.2019 року.
На виконання вказаних рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року по справі №1140/3139/18 та від 24.09.2019 року по справі №340/2127/19 військовою частиною НОМЕР_1 29.01.2020 року позивачу здійснено виплату індексації грошового забезпечення в сумі 40538,27 грн. та грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015р. по 2018р. в розмірі 32509,68 грн. (загальний розмір 71952,23 грн.).
Вказане підтверджується довідкою АТ Комерційний банк “ПриватБанк” №CDT9FIFRRNRSVSK0 від 11.03.2020 року.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.03.2020 року про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.10.2018 року по 29.01.2020 рік .
07.04.2020 року відповідачем надано відповідь, оформлену листом за №1163, якою відповідач відмовив у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний позивачем період. Відмова мотивована тим, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається  без його згоди зі списків особового складу військової частини. Тому військова частина НОМЕР_1 не має правових підстав для задоволення поданої позивачем заяви про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.10.2018 року по 29.01.2020 рік.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у даному випадку підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
                    Відповідно до частини 4  статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»  (Закон №2232-XII), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовці визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.
                    Відповідно до статті частини 5  статті 17 Конституції України  держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
                    Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII  (далі - Закон №2011-XII) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
                    Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на  Конституції України  і складається з цього  Закону  та інших нормативно-правових актів (стаття 1-1 цього Закону).
                    За правилами  статті 1-2 вказаного Закону  військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в  Конституції України  та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
                    Статтею 9 Закону №2011-XII  визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
                    Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008  затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
                    Пунктом 242 Положення №1153/2008 визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
                    Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
                    Згідно з  ст.116 КЗпП України  при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. (…).
           Відповідно до  ст.117 КЗпП України  в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в  статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
    
Як встановлено судом першої інстанції та підтвержено матеріалами справи, позивач, вважаючи проведений з ним розрахунок при звільненні неправильним, звертався до суду з позовами  щодо нарахування та виплати належних йому сум індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за не використанні календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 р. по 2018 р., 
Як слідує з пояснень відповідача, Військова частина НОМЕР_1 є державною установою, відтак усі її видатки фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету, виключно у межах цільових кошторисних призначень та наявних бюджетних асигнувань.
На виконання вказаних рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року по справі №1140/3139/1 8 та від 24.09.2019 року по справі №340/2127/19. 
24.10.2019 року за вих.№2304/55 військовою частиною А1201надіслано запит до довольчого органу - Департаменту фінансів Міністерства оборони України для отримання відповідного фінансування. Однак, відповідного фінансування не надійшло.
13.11.2019 року за вих.№2447/55 військовою частиною НОМЕР_1 повторно направлено заявку на отримання коштів для проведення необхідних виплат, проте фінансування не виділялося.
                     13.12.2019 року за вих. 2680/55військовою частиною НОМЕР_2 направлено заявку на отримання коштів, але коштів виділено не було. 
22.01.2020 року 
           22.01.2020 року представником довольного органу повідомлено військову частину НОМЕР_1 , що відповідні бюджетні асигнування буде виділено орієнтовно 23-24.01.2020 року.
          Так, 24.01.2020 року військовій частині НОМЕР_3 відповідні бюджетні асигнування, що підтверджується копією виписки по рахунках від 27.01.2020 року. З урахуванням усіх необхідних процедур оформлення та часу проведення відповідних платежів Державною Казначейською службою України, військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до платіжного доручення №53 від 28.01.2020 року, у повному обсязі виконані вказані рішення судів, а саме виплачено Позивачу 32 509 грн. 68 коп. компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та 40 538 грн. 27 коп.-індексації грошового забеспечення.
Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1  вжито заходи з метою забезпечення своєчасного та неухильного виконання законних рішень суду.
                    З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
                    Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322,  325,  329 КАС України, суд
                       
          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1      - залишити без задоволенння .
Рішення    Кіровградського  окружного адміністративного суду  від 10.06.2020 залишити без змін.
                    Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5  ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова