СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р.                                                                         Справа № 905/313/21  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя  Чернота Л.Ф. 
за участю секретаря судового засідання  Бірчак К.Є.
від позивача -  не з`явився
від відповідача – не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Лиман (2334 Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 (повний текст підписано 30.06.2021, суддя Курило Г.Є.) у справі №905/313/21
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Лиман
до Приватного акціонерного товариства “Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча”, м.Маріуполь
про стягнення 155894,88 грн
ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство “Українська залізниця”, м.Київ в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Лиман, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства “Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь про стягнення додаткових зборів і плат у сумі 155894,88 грн, з якої 32367,84 грн - плата за користування вагонами, 123527,04 грн – збір за зберігання вантажу.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 позов Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Лиман до Приватного акціонерного товариства “Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь, про стягнення 155894,88 грн задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами у розмірі 32367,84 грн, збір за зберігання вантажу у розмірі 59245,97 грн, судовий збір у розмірі 1374,21 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач із рішенням не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 в частині відмови в стягненні збору за зберігання вантажу в сумі 64281,07 грн. та розподілу судових витрат. Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнути з Приватного акціонерного товариства “Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча” збір за зберігання вантажу в сумі 64281,07 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про неправильне обчислення місцевим судом пільгової доби (терміну безкоштовного зберігання), що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права, а саме Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів, оскільки відповідно до п.8 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000 термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці – з моменту затримки, тоді як згідно з п.2.1 глави 2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги, при обчисленні збору за зберігання вантажу неповна доба враховується як повна. На переконання апелянта, в даному випадку не мало місце вивантаження вантажу засобами залізниці та подача вагонів під вивантаження засобами одержувача, а наявна затримка вантажу через його не вивезення зі станції одержувача власними засобами відповідно до умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії № 1/28 від 28.02.2017 після оформлення передавальних операцій та підписання сторонами  пам`ятки про подавання вагонів.  
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 для розгляду справи № 905/313/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) – Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В., суддя Чернота Л.Ф.
Ухвалою від 06.08.2021 поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 у справі № 905/313/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 у справі № 905/313/21. Встановлено відповідачу строк до 20.08.2021   включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання позивачу. Встановлено учасникам справи строк до 20.08.2021 року включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення  Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 у справі № 905/313/21.
19.08.2021, тобто у встановлений судом строк, від Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду залишити без змін. На переконання відповідача, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а оскаржуване рішення – законним та обґрунтованим. Відповідач, зокрема, зазначає, що позивачем не надано наказу залізниці про затримку вагонів та контейнерів з вини вантажовласника; зі змісту акту загальної форми та акту про затримку вагонів вбачається не затримка вагонів залізницею, а простоювання їх на коліях станції. Посилаючись на положення ст. 46 Статуту залізниць України, п. 8 розділу 7 Правил перевезення вантажу, п. 2.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, відповідач вважає, що збір за зберігання 6 завантажених вагонів відсутній та не повинен нараховуватися, тому що  вантажоодержувач звільнив колії станції призначення у добу безоплатного зберігання – 24.08.2020, а збір за зберігання 59 вагонів (1 добу) складає 59245,97 грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 призначено справу № 922/1480/21 до розгляду на 08.09.2021 о 09:30 год. 
Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.
Відповідно до вимог ч.3 ст.222, ст.223 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного запису не здійснювалось, було складено протокол судового засідання.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.     В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно п. 3 ч. 2  ст. 129 Конституції України  та ч. 1  ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1  ст. 86 ГПК України).
Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи, 28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке змінило своє найменування та на даний час є Акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (залізниця, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (власник колії, відповідач) підписано договір №1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (власник колії, відповідач) при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця».
Сторонами підписано та скріплено печатками додаткові угоди від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019, якими сторонами були внесені зміни та доповнення до договору №1/28 від 28.02.2017.
Додатковою угодою від 17.07.2018 сторонами внесено зміни до назви договору №1/28 від 28.02.2017, доповнивши її після слів «при станції Маріуполь-Сортувальний» словами «та станції Асланове».
Відповідно до п.1 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.
Згідно з п.2 договору розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.
У п.3 договору №1/28 від 28.02.2017 сторонами визначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.
Відповідно до п.5 договору №1/28 від 28.02.2017 вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці по станції Маріуполь - сортувальний на колії №1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання: поїзда з різними       вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом. Огляд і передача вагонів в технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях.
Додатковою угодою від 17.07.2018 доповнено п. 5 договору редакцією: «Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками Залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15. Залізниця по станції Маріуполь-Сортувальний та Рудна до передачі в користування власнику колії та розкредітовки документів на вагони, що здаються і які прибули з ознаками втрати, розкрадання та інших не збережених перевезень, зобов`язана провести видачу таких вантажів з перевіркою маси і оформлення необхідних актів після їх переважування на вагах власника колії. №14, №17».
Згідно з п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 у редакції додаткової угоди від 17.07.2018: «Кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: - в маршрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження - в кількості, що прибули; - в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь-Сортувальний - не більше 228 осей (57 вагонів); в поїздах на станцію Асланове, які подаються на станцію Рудна - не більше 220 осей (55 вагонів). Вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.
За умовами п.14 договору №1/28 від 28.02.2017 власник колії сплачує залізниці плату:
а) збір за подачу та забирання вагонів, який визначається за загальну кількість вагонів, що подаються (забираються) протягом звітної доби на середньозважену відстань залежно від відстані й кількості вагонів для кожного пункту подачі (забирання) вагонів, згідно Тарифного керівництва №1» (з урахування додаткової угоди від 22.05.2018);
б) за користування вагонами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1;
в) інші збори і плати згідно Статут залізниць, Правил перевезень вантажів та Тарифного керівництва №1.
Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.
Згідно з п.15 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018: «При переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ».
Термін дії договору продовжується до 31.12.2020 включно (п.19 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).
Крім того, 14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке змінило своє найменування та на даний час є Акціонерним товариством «Українська залізниця», (перевізник) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вантажовласник, вантажоодержувач, платник, замовник) підписано договір №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого згідно з п.1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.
Відповідно до п.1.3 договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.
Пунктами 2.1.6, 2.1.7 договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 передбачено, що замовник зобов`язаний, зокрема: оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.
Відповідно до п.п.2.3.2, 2.3.5 договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 перевізник зобов`язаний, зокрема: приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3. договору щодо нарахування сум платежів.
Згідно з п. 3.1 договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.
Розрахунки за договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (п.4.1. договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018).
У відповідності до п.5.1 договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно зі Статутом залізниць України.
Цей договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 по 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п. 12.1 договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018).
Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 не надано.
Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення дії договору, суд приходить до висновку, що строк дії договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 було продовжено та у заявлений до стягнення період договір був чинним.
23.08.2020 о 04:40год на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу вантажовласника - Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зі станції Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №9519. У складі потягу №9519 знаходилось 65 вагонів.
Факт подачі спірних 65 вагонів потягу №9519 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці 23.08.2020 о 04:40год відповідачем не оспорюється і підтверджений натуральним листом та пам`ятками №2485, №2486 про подавання вагонів. Згідно пам`яток 57 вагонів були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем 23.08.2020 о 08:41год та 8 вагонів 23.08.2020 о 09:26 без зауважень щодо технічного стану вагонів.
26.08.2020 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці складено акт про затримку вагонів №1-93, відповідно до якого 23.08.2020 прибув поїзд №9519 о 04:40год на 2-гу колію парка прибуття у кількості 57 вагонів, які віднесені на відповідальність вантажоодержувача згідно договору №1/28 23.08.2020 на 08:41год, 8 вагонів 23.08.2020 на 09:26, склад в кількості 59 вагонів прибраний з 2-ої колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний Донецької області 25.08.2020 о 15:45год, 1 вагон переставили на 5-ту колію, прибраний 24.08.2020 о 12:53год, 5 вагонів переставили на 3-тю колію, прибрані 24.08.2020 о 23:27год. У вказаному акті також зазначено, що вагони простоювали з вини вантажоотримувача. Вказаний акт підписаний представником відповідача з зауваженнями наступного змісту:       «Вини одержувача у зазначених обставинах немає».
28.08.2020 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці складено акт загальної форми №6-3-402, обставини, що викликали його складання: згідно АЗФ №1- 93 від 26.08.2020 на 2 колію станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці з вини вантажоотримувача ПРАТ ММК ім. Ілліча простоював поїзд №9519 в кількості 65 вагонів, 57 вагонів віднесені на відповідальність одержувача на 08год 41хв, 8 вагонів на 09:26год 23.08.2020 прибулих на адресу ПрАТ «ММК ім. Ілліча». Вагони з 3 колії станції Маріуполь-Сортувальний в кількості 59 вагонів забиралися вантажовласником колії о 15:45год 25.08.2020, 1 вагон з 5 колії 24.08.2020 о 12:53год., 5 вагонів з 3 колії о 23:27год 24.08.2020. За затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: плата за користування 1 вагон власності філії УТЛ нараховується по закінченню відповідальності одержувача. За 56 власних вагонів 51:04год – 25580,80грн, 2 вагона – 50:19год – 865,20коп., 1 вагон 23:27год. – 42,20грн, 5 вагонів власних 34:01год – 485,00коп. Загальна плата за користування вантажу 4083 т 2 доби 98743,30грн,   347 т 1 доба 4195,90грн. Загальна сума зберігання 102939,20 грн. Загальна сума по поїзду 129912,40 грн (без ПДВ). 
При цьому, позивачем було пред`явлено відповідачу відомість №31089169р плати за користування вагонами на суму 26973,20грн та накопичувальну картку №31080945 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) від 31.08.2020 на суму 102939,20грн.
Представник відповідача (вантажовласник) вказану відомість та накопичувальну картку підписав із зауваженням такого змісту: «сума 26973,20 грн   відхиляється, буде розглянута в претензійному порядку»; «сума 102939,20 грн відхиляється, буде розглянута в претензійному порядку».
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з претензією № МДонФілія-2007/4587 від 18.11.2020 з вимогою про сплату коштів у розмірі 155894,88 грн, що включала плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу.
Відповідач у відповіді №94/912 від 09.12.2020 на претензію, вимоги щодо сплати додаткових зборів у сумі 155894,88 грн (з ПДВ) відхилив з посиланням на їх безпідставне нарахування.
Вказані обставини зумовили звернення позивача з позовом з вимогою про стягнення з відповідача 155894,88 грн, з яких плата за користування вагонами у розмірі 32367,84 грн, збір за зберігання вантажу у розмірі 123527,04 грн. 
Апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, зазначає наступне.
У контексті приписів ст.908 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (ч.1). Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч.2).
Відповідно до ч.5 ст.307 Господарського кодексу України (далі – ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Беручи до уваги правову природу укладених договорів про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 та про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017, кореспондуючі права та обов`язки їх сторін, а також сутність розглядуваних правовідносин, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України та інших підзаконних нормативно-правових актів. 
Доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до необґрунтованості та незгоди з висновком суду першої інстанції щодо обчислення місцевим судом пільгової доби (терміну безкоштовного зберігання), що, на думку апелянта, свідчить про неправильне застосування норм матеріального права, а саме Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів, оскільки відповідно до п.8 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000 термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці – з моменту затримки, тоді як згідно з п.2.1 глави 2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги, при обчисленні збору за зберігання вантажу неповна доба враховується як повна. Означені вимоги скаржника про стягнення 64281,07 грн.  збору за зберігання вантажу становлять межі апеляційного перегляду для суду апеляційної інстанції.
Пунктом 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Відповідно до п.п.8-10 Правил користування вагонами і контейнерами №113 від 25.02.1999, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.
Згідно з приписами п.п.4, 5 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000, термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п.46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.
За змістом п.8 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях   тощо).
Термін безоплатного зберігання обчислюється:
- якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження;
- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 
- при затримці – з моменту затримки.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги щодо неправильного обчислення місцевим судом пільгової доби (терміну безкоштовного зберігання) в контексті викладених вище норм щодо затримки вагонів/зберігання вантажу, суд апеляційної інстанції доходить висновку про безпідставність останніх, оскільки матеріали справи не містять обов`язкового відповідно до п.9 Правил користування вагонами і контейнерами №113 від 25.02.1999 наказу залізниці про затримку вагонів та контейнерів з вини вантажовласника (відповідача), а зі змісту акту про затримку вагонів №1-93 (форма ГУ-23а) від 24.08.2020 та акту загальної форми №6-3-402 (форма ГУ-23) від 26.08.2020 вбачається саме не затримка вагонів залізницею, а їх простоювання   на передавальних коліях залізничної станції (65 вагонів у складі потягу №9519 на станції призначення Маріуполь-Сортувальний. Фактично 59 спірних вагонів потягу простояли на колії Маріуполь-Сортувальний до 15:45 год. 25.08.2020, 1 вагон до 12:53 год 24.08.2020, 5 вагонів до 23:27 год 24.08.2020) з вини вантажоотримувача.
Відтак, у розумінні п.46 Статуту залізниць терміни «безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці» та «безоплатного користування місцем загального користування на залізниці» охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. 
Отже, відповідно до ст. 46 Статуту залізниць безкоштовний термін зберігання розпочався з 24-ої години 23.08.2020 та закінчився, відповідно, о 24-ій годині 24.08.2020 і з цього часу до моменту забирання вагонів відповідач мав оплачувати залізниці збір за зберігання.
Згідно з п.п 2.1 п. 2 «Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування» розділу ІІІ «Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів» Збірника тарифів, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0грн за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тон.       Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9грн за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
За наслідками перевірки здійсненого позивачем розрахунку суми збору за зберігання вантажу, місцевим господарським судом встановлено, що збір за зберігання вантажу складає 59245,97 грн, а саме 4083 тон (загальна вага нетто 59 завантажених вагонів) х 4,00грн (розмір збору за зберігання однієї тони вантажів) х 3,023 (коеф.) х 1 (кількість діб зберігання, з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної) = 49371,64 гривень + 20% ПДВ. 
Враховуючи, що відповідачем склад у кількості   6 вагонів прибраний з колій парка прибуття 24.08.2020 о 12:53 год. та о 23:27год, таке вивезення було здійснено під час безкоштовного зберігання вантажів, а тому плата за зберігання в такому випадку не нараховується, що зумовлює відхилення доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає про помилкове здійснення позивачем розрахунку збору за зберігання вантажу шляхом початку перебігу доби з часу затримки, оскільки такий розрахунок суперечить статті 46 Статуту залізниць України та пункту 8 Правил перевезення вантажів.
Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними статтею 277 Господарського процесуального кодексу України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку частини четвертої статті 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» підлягає залишенню без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду апеляційної скарги понесені скаржником витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги залишаються за позивачем.
          Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м.Лиман Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 у справі № 905/313/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 30.06.2021 у справі                     № 905/313/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

              Повний текст постанови складено та підписано 08.09.2021.

Головуючий суддя                                                                    О.О. Радіонова

Суддя                                                                                           І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота