ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року  
м. Черкаси   
  		
справа № 711/8022/19  провадження № 22-ц/821/904/21 категорія 304030000  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів:  Карпенко О.В., Василенко Л.І.
секретар: Попова М.В. 

учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача – адвокат Гончар Людмила Вячеславівна
відповідач:  ОСОБА_2 
представник відповідача – адвокат Постригань Тетяна Леонідівна

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Постригань Тетяни Леонідівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження, у складі: головуючого судді Кондрацької Н.М., дата складання повного тексту 15 березня 2021 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом до  ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження.
Позов мотивовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_3 . Оскільки на момент народження та реєстрації дитини сторони в шлюбі не перебували, то ОСОБА_3 була зареєстрована за прізвищем матері. 
11.11.2008 року на підставі актового запису про зміну імені № 85 прізвище ОСОБА_3 було змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». 
12.02.2009 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі РАЦС по м. Черкаси Черкаського МУЮ.
07.04.2009 року позивач подав заяву про визнання свого батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з чим в актовий запис про народження були внесенні відповідні зміни, а саме: прізвище ОСОБА_3 змінено із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », а по батькові змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Також у зв`язку з поданням зазначеної заяви в актовий запис були внесені дані про ОСОБА_1 як її батька. 
Проте, одруження з відповідачем виявилося невдалим, сім`я розпалася, шлюбні відносини повністю припинились. 11.01.2017 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між сторонами був розірваний.
На даний час позивачу однозначно та достеменно стало відомо, що ОСОБА_9 не являється його рідною дочкою, а він, відповідно, не являється її батьком (відсутнє кровне споріднення). Згідно з нормами СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
Враховуючи викладене позивач просив суд виключити з актового запису про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис про нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як про батька ОСОБА_9 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2021 року позов задоволено повністю.
Вирішено виключити відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини, з актового запису про народження ОСОБА_9 , № 66 від 21 квітня 2009 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському районі міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції.
Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду мотивоване тим що, що відповідачкою не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обізнаності позивач під час реєстрації народження дитини, про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , щодо виключення з актового запису відомостей про нього, як батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Постригань Т.Л.

Адвокат Постригань Т.Л. подала до Апеляційного суду скаргу, в якій просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2021 року скасувати повністю та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Стягнути судовий збір з позивача на користь відповідача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що підставами для скасування оскаржуваного рішення є неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В позовній заяві відсутні будь-які відомості щодо моменту знайомства позивача з відповідачем, початку відносин, але такі обставини підлягають з`ясуванню судом.
Відповідач належними та допустимими доказами довела у суді першої інстанції, що позивач не міг знати на момент внесення змін до актового запису 07.04.2009 року, що він не є батьком дитини. 
Жодних доказів того, що сторони були знайомі до 2008 року не має. Суд неодноразово визнавав явку позивача обов`язковою, проте останній проігнорував і не з`являвся в суд та не надав пояснень щодо обставин, що мають значення для справи.
Отже, позивач добровільно подав заяву про включення в актовий запис відомостей про батька, хоча достеменно знав, що не є батьком ОСОБА_9 , оскільки на момент народження дитини сторони знайомі не були, а познайомились лише в 2008 році.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 – адвоката Гончар Л.В. зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для зімни чи скасування рішення суду.
Зазначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 СК України має право оспорити батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що в позовній заяві не містяться відомості щодо моменту знайомства сторін, не впливає на законність прийнятого рішення, оскільки зміст позовної заяви позивачем було викладено на підставі власного бачення та висвітлення виниклих обставин стороною на свій розсуд, а викладені в позовній заяві обставини та доводи мали достатність підстав для задоволення позову у повному обсязі судом першої інстанції. 
Інші доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що відповідачем не було спростовано належними доказами позицію позивача, а відтак позов є повністю доведений і прийняте за наслідками розгляду справи рішення є законним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки ОСОБА_2 народилась дочка ОСОБА_3 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, складено актовий запис № 66 від 21.01.2004. 
12.02.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 98. Вказана обставина встановлена в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.01.2017 року. Після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». 
07 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції внесено зміни до актового запису на підставі заяви про визнання батьківства № 45 від 07.04.2009 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024084438 від 28.09.2019 та № 00023425200 від 16.07.2019 року, в результаті чого внесено запис відомостей про батька, змінено прізвище та по батькові дитини.
На підставі внесених змін видано свідоцтво про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 від 29.04.2009 року, в якому батьком зазначений ОСОБА_1 
11.01.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, яке набрало законної сили 24.01.2017 року.
Відповідачка ОСОБА_11 під час розгляду справи підтвердила ту обставину, що позивач ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
   
Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Постригань Т.Л. підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані із фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Отже, актом цивільного стану фіксується подія та дія, яка сталася.
Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122,124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126,127 СК).
Згідно з п.п. 11, 12 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Відповідно до частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.
Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з частиною першою та другою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Частиною п`ятою статті 136 СК України передбачено, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.
Європейський суд з прав людини зазначив у справі "Йевремович проти Сербії", що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини ("Jevremovic v. Serbia", заява N 3150/05, пункт 109, рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2007 року).
Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.
Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України, на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.
Відповідно до частини третьої статті 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Отже, законодавством передбачено для подружжя можливість подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка батьком дитини.
Факт того, що позивач не є біологічним батьком визнається відповідачкою ОСОБА_2 .
На момент внесення змін до актового запису про народження дитини щодо батька позивач знав, що не є її біологічним батьком, що підтверджується записом про народження дитини ОСОБА_9 (витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень а.с. 6), в якому було зазначено зовсім інші відомості про батька, які повністю не співпадають з прізвищем, ім`ям та по батькові позивача, подачею спільної заяви про визнання батьківства у 2008 році, при тому, що шлюб між сторонами був укладений в 2009 році і пред`явлення даного позову 08 жовтня 2019 року, тобто після розірвання шлюбу рішенням суду від 11 січня 2017 року.
Вказані докази підтверджують заперечення відповідача, про обізнаність позивача на час внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, що ОСОБА_1 не є батьком.
Окрім цього, як зазначила відповідач, вона познайомилась з позивачем у влітку 2008 року, тобто навіть на час знайомства сторін, дочка ОСОБА_3 вже народилася ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), при цьому позивачем жодного доказу який спростовував би зазначене не надав, що серед іншого є також тією обставиною яка підтверджує обізнаність останнього про те, що він не є батьком дитини.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.
Задоволення позову позивача призведе до скасування відповідних зобов`язань позивача перед дитиною, що призведе в тій чи іншій мірі до порушення права дитини на належний рівень життя.
Враховуючи вказане рішення суду першої інстанції про задоволення позову не є таким, що ухвалене відповідно до чинного законодавства, практики ЄСПЛ та не відповідає інтересам дитини.
Згідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Постригань Т.Л. підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції, як ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, до скасування та відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено: якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передбачаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір в розмірі 1362,00 грн., сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Постригань Тетяни Леонідівни задовольнити.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження відмовити.
Компенсувати ОСОБА_2 сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 362,00 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови складено 05 серпня 2021 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

Судді                                                                        О.В. Карпенко

                                                                       Л.І. Василенко