Ухвала    
27 вересня 2021 року
м. Київ
справа №462/7699/18
провадження №61-10448ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ткачука О. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у вказаній справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року відмовлено  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2021 року відмовлено  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. Продовжено заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги.
На виконання вимог ухвал суду касаційної інстанції заявником надіслано клопотання, у якому ОСОБА_1 повторно просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на ті самі підстави для такого звільнення, що й і у раніше поданому клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а саме на те, що він відбуває покарання у місцях позбавлення волі з 30 серпня 2017 року строком на 5 років і сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі змоги не має.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, тобто за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.
Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить про те, що вказані обставини, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан ОСОБА_1 . До клопотання повторно не додано належних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів, призначених для сплати судового збору на момент подання касаційної скарги. 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Враховуючи викладене, заявник у відведений судом строк не виконав вимог ухвал Верховного Суду від 30 червня 2021 року та від 05 серпня 2021 року, недоліки касаційної скарги не усунув, що перешкоджає суду касаційної інстанції відкрити касаційне провадження. Касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня  1997 року).
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню
з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою
для повернення касаційної скарги.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   О. С. Ткачук